КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2026 року Справа №320/29246/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:
1. визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів неповних та неактуальних відомостей про перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку військовозобов`язаних у званні «Лейтенант».
2. зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку 08.07.2022 та про військове звання ОСОБА_1 - «Капітан».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.07.2022 його визнано непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку. Також додає, що відповідно до записів у військовому квитку серії НОМЕР_1 , що виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 08.06.1998, його облікові дані включають такі відомості: військове звання «Капітан»; виключений з військового обліку військовозобов`язаних 08.07.2022. На думку позивача, до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідачем внесено не актуальні відомості щодо нього, а саме: про перебування на військовому обліку військовозобов`язаних та про військове звання «Лейтенант». У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача із заявою від 31.01.2025 про виключення з військового обліку, у задоволенні якої відповідач відмовив листом від 26.03.2025 № 2421.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач 04.08.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з доводами позивача з тих підстав, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.08.2024 № 287 було поновлено на військовому обліку офіцерів запасу, яких виключено з військового обліку на підставі довідки ВЛК, без свідоцтва про хворобу. Оскільки позивач був виключений з військового обліку без складання свідоцтва про хворобу в силу наказу від 21.08.2024 № 287 він вважається таким, що поновлений на військовому обліку, у зв`язку з чим підстави для внесення змін до його персонально-облікових даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутні.
Позивач 11.08.2025 подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що у встановленому законом порядку звернувся до уповноваженого на те органу для проходження військово-лікарської експертизи з метою визначення придатності до військової служби та за наслідками проведення відповідної процедури визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Додає, що процедура виключення його з військового обліку була повністю завершена внесенням до військового-облікового документа відповідного запису, а постанова ВЛК про визнання його непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку та військово-обліковий документ, який підтверджує факт виключення з військового обліку, є чинними і не скасовані у встановленому законом порядку. Наполягає на тому, що дотримання військово-лікарською комісією вимог щодо документального оформлення результатів військово-лікарської експертизи знаходиться поза межами його контролю та відповідальності, у зв`язку з чим тягар наслідків можливого порушення відповідачем встановленої процедури не може покладатися на нього. Також зауважує, що приєднаний до відзиву на позовну заяву витяг з наказу від 21.08.2024 № 287 не містить в собі рішення про його поновлення на військовому обліку.
Відповідач 17.08.2025 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначив, що непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку є юридичною значимою обставиною, існування якої підтверджується таким документом як свідоцтво про хворобу. Позаяк свідоцтво про хворобу відсутнє, і цю обставину позивач не заперечує, відсутні підстави вважати, що позивач має статус непридатного до військової служби за станом здоров`я. Вважає, що у зв`язку з цим у ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній обов`язок вносити відповідну інформацію стосовно позивача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Додає, що видаючи наказ від 21.08.2024 № 287, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 реалізовував своє право на видання відповідних наказів у межах компетенції та діяв з метою забезпечення належної організації персонально-якісного військового обліку та правомірності видачі громадянам військово-облікових документів, посвідчень, інших документів. 
Розглянувши позовну заяву, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до записів у військовому квитку серії НОМЕР_1 , що виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 08.06.1998, пройшов військову підготовку у Київському державному університеті та склав військову присягу 28.06.1992. Наказами Міністерства оборони України позивачу присвоєно такі військові звання: від 08.05.1993 № 177 - лейтенант, від 27.05.1996 № 201 - старший лейтенант, від 20.06.2000 № 42 - капітан. У Збройних Силах України ОСОБА_1 не служив. 
Постановою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.07.2022 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статей 13 «а», 67 «г» графи ІІІ Розкладу хвороб, що є додатком до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.
До військово-облікового документа позивача, а саме військового квитка серії НОМЕР_1 від 08.06.1998, внесено такі записи: у п. 18 «Відомості про військовий облік» про зняття з обліку 08.07.2022 у зв`язку з виключенням з військового обліку, у п. 19 «Відмітка про виключення з військового обліку» про виключення з обліку 08.07.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі висновку лікарської комісії за статтями 13 «а», 67 «г» графи ІІІ Розкладу хвороб, що є додатком до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. 
Проте, як вказано у позовній заяві, під час проведення перевірки військово-облікових документів 20.01.2025 уповноважені особи повідомили позивачу, що згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів він перебуває на обліку військовозобов`язаних. 
Згідно з витягом із Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що сформований позивачем 20.01.2025 засобами електронного кабінету «Резерв+», ОСОБА_1 перебуває на обліку військовозобов`язаних у званні «Лейтенант», військово-облікова спеціальність 390400, номер в реєстрі Оберіг 280220241320252600089. Також витяг містить запис про постанову ВЛК від 08.07.2022, якою позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 31.01.2025, у якій просив внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості щодо виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У відповідь на подану заяву позивачем отримано лист від 26.03.2025 № 2421 з роз`ясненням, що на офіцерів запасу, визнаних ВЛК непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, а також військовозобов`язаних, резервістів, які знаходяться на зборах, складається Свідоцтво про хворобу. В той же час, при прийнятті рішення про виключення ОСОБА_1 з військового обліку не було дотримано процедури, визначеної Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Також повідомлено, що військовозобов`язані, виключені з військового обліку на підставі довідки ВЛК, без свідоцтва про хворобу, були поновлені на військовому обліку.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зокрема, в силу ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.
«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.
Вирішуючи даний спір суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 33 Закону № 2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-XII у редакції, чинній станом на 08.07.2022, було передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних станом на 08.07.2022 визначав Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921 (далі - Порядок № 921).
Згідно з п. 16 Порядку № 921 військовий облік ведеться на підставі паспорта громадянина України та таких військово-облікових документів: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військового квитка або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.
Відповідно до п. 56 Порядку 921 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, організовують та ведуть військовий облік на відповідній території; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у випадках, передбачених законодавством.
Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності. При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 16 цього Порядку.
Про взяття призовників і військовозобов`язаних на військовий облік, зняття та виключення з нього в їх військово-облікових документах проставляються відповідні відмітки.
Системний аналіз наведеного нормативного регулювання підтверджує, що процедура виключення військовозобов`язаного з військового обліку станом на 08.07.2022 включала в себе такі дії: визнання військовозобов`язаного постановою ВЛК непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку; прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; проставлення відмітки у військово-обліковому документі про виключення з військового обліку. 
Як вже зазначалось, позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку постановою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.07.2022, на підтвердження чого ОСОБА_1 надано довідку від 08.07.2022 № 20/2481. До військово-облікового документа позивача 08.07.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 внесений запис про виключення з військового обліку.
Вчинення інших дій, спрямованих на завершення процедури виключення з обліку військовозобов`язаного, якого визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, законодавством не передбачено. 
Отже, ОСОБА_1 , якого постановою ВЛК визнано непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку, є виключеним з військового обліку із внесенням відповідних відомостей до його військово-облікового документа з 08.07.2022.
За ч. 1 ст. 34 Закону № 2232-XII персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII).
Згідно зі статтею 1 вказаного Закону Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1951-VIII одним із основних завдань Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 1951-VIII основними засадами ведення Реєстру є: обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; захищеність Реєстру та внесених до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу та зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного чи програмного забезпечення, а також гарантує дотримання законодавства щодо захисту персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, наявних у Реєстрі.
Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
На виконання ст. 5 Закону № 1951-VIII та з метою встановлення процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів наказом Міністерства оборони України від 28.03.2022 № 94 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 94), норми якого були чинними станом на 08.07.2022 та діяли до набрання чинності наказом Міністерства оборони України від 16.07.2024 № 478.
Відповідно до п.п. 16-18 розділу ІІ Порядку № 94 органами ведення Реєстру є ТЦК та СП, Центральне управління СБУ та регіональні органи СБУ, відповідні підрозділи СЗРУ.
Орган ведення Реєстру для виконання функцій ведення Реєстру призначає відповідальних осіб за ведення Реєстру.
Призначена відповідальна особа за ведення Реєстру відповідно до покладених на неї обов`язків здійснює, зокрема, внесення відомостей до електронних форм облікових карток призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до нормативно-правових актів з питань ведення військового обліку, взяття (зняття) на військовий облік з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів з існуючими обліковими даними.
Аналіз наведених вище норм права в системному взаємозв`язку вказує, що відомості (персональні та службові дані) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів насамперед формуються та узагальнюються в облікових документах, після чого вносяться до Реєстру. Внесення відомостей до Реєстру відповідальною особою органу ведення реєстру здійснюється з обов`язковою перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів з існуючими обліковими даними.
Як вже зазначалось, згідно з існуючими обліковими даними, що підтверджені записами у військовому квитку серії НОМЕР_1 від 08.06.1998, ОСОБА_1 виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 08.07.2022 у званні «Капітан». 
Проте, згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач перебуває на обліку військовозобов`язаних у званні «Лейтенант». 
Тобто, за встановлених у справі обставин, дані Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів містять відомості про позивача, що не відповідають його фактичним обліковим даним, що суперечить ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 3 Закону № 1951-VIII, п. 18 розділу ІІ Порядку № 94. 
Суд зазначає, що у справі, яка розглядається, відповідач не заперечує факту проходження позивачем військово-лікарської експертизи та правильності встановленого постановою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.07.2022 стану придатності ОСОБА_1 до військової служби, якого визнано непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку на підставі статей 13 «а», 67 «г» графи ІІІ Розкладу хвороб.
Також не є спірним, що ІНФОРМАЦІЯ_3 до облікових даних, зокрема й до військового квитка серії НОМЕР_1 від 08.06.1998, внесені відомості про виключення ОСОБА_1 з військового обліку 08.07.2022 та про присвоєння йому військового звання «Капітан» 20.06.2000. 
Суд вважає за необхідне також звернути увагу на положення ч. 9 ст. 1 Закону № 2232-XII, яким передбачено, що призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. 
При цьому, згідно з пп. 12 п. 2 розділ II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX (далі - Закон № 3633-IX) військово-обліковий документ, що визначає належність його власника до військового обов`язку, виданий до дня набрання чинності цим Законом, є чинним та не потребує обов`язкової заміни у випадку (з підстав) затвердження органом державної влади нової форми військово-облікового документа.
Отже, документом, що визначає належність позивача до виконання військового обов`язку, був станом на 08.07.2022 та залишається наразі військово-обліковий документ, а саме - військовий квиток серії НОМЕР_1 , що виданий ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 08.06.1998 та згідно з яким позивач є виключеним з військового обліку військовозобов`язаних із 08.07.2022 на підставі постанови ВЛК від 08.07.2022. 
Зазначений військово-обліковий документ є чинним та визначає належність його власника до військового обов`язку й після 18.05.2024, незважаючи на внесення окремих змін до правового регулювання питань військового обліку, про що прямо зазначено в пп. 12 п. 2 розділ II Закону № 3633-IX.
Зокрема, 04.05.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 № 3621-IX (далі - Закон № 3621-IX), яким було скасовано такий правовий статус особи як «обмежено придатний до військової служби». Крім того, уточнено зміст постанови військово-лікарської комісії, яка згідно з п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-XII є підставою для виключення з військового обліку (до 04.05.2024 було передбачено виключення з військового обліку громадян України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, а після 04.05.2024 - громадян України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби).
Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Отже, з набранням чинності Законом № 3621-IX громадян, раніше визнаних обмежено придатними до військової служби, зобов`язано пройти повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби. 
При цьому, жодних змін у правовому статусі громадян, які були виключені з військового обліку до 04.05.2024 на підставі рішення ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, з набранням чинності Законом № 3621-IX не відбулося. Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону та інші нормативно-правові акти не містять приписів, які б зобов`язували громадян, виключених з військового обліку до 04.05.2024, вчиняти додаткові дії для підтвердження свого статусу особи, виключеної з військового обліку чи норм, які б уповноважували територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснювати перевірку правомірності виключення таких громадян з військового обліку та приймати рішення про поновлення їх на військовому обліку. 
Таким чином, суд зазначає, що зміни у правовому регулюванні окремих питань військового обліку жодним чином не вплинули на спірні правовідносини та не змінили правового статусу ОСОБА_1 як громадянина України, виключеного з військового обліку, а військовий квиток серії НОМЕР_1 від 08.06.1998 залишається документом, що визначає належність позивача до виконання військового обов`язку та містить облікові дані, які підлягають занесенню також до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Щодо викладених у відзиві на позовну заяву тверджень відповідача про поновлення позивача на військовому обліку згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.08.2024 № 287 з тих підстав, що позивач був виключений з військового обліку без складання свідоцтва про хворобу, суд вважає необхідним застосувати та зазначити наступне. 
Процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, зокрема з метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби, регламентовано Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, що затверджене наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402).
Відповідно до п. 1.1 глави 1 розділу I Положення № 402 (яке застосовується судом у редакції, чинній на момент проходження військово-лікарської комісії позивачем) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з п.п. 2.1, 2.6.1 глави 2 розділу I Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема, ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК).
Особливості медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період, були визначені у главі 3 розділу I Положення № 402.
Пунктами 3.1, 3.2 глави 3 розділу I Положення № 402 передбачено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів. Військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу ВЛК військових комісаріатів - у разі зміни призначення. Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.
Згідно з п. 3.8 глави 3 розділу II Положення № 402 після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»; «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».
Слід зазначити, що ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 за результатами проведення військово-лікарської експертизи винесла постанову від 08.07.2022, якою визнала позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статей 13 «а», 67 «г» графи ІІІ Розкладу хвороб, що є додатком до Положення № 402. На підтвердження вказаної обставини позивачу надано довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.07.2022 № 20/2481.
Як вже встановлювалось судом вище, на підставі постанови ВЛК від 08.07.2022 до військово-облікового документа позивача відповідачем внесено записи про його виключення з військового обліку військовозобов`язаних.
Тобто, позивачем виконано дії, передбачені Положенням № 402, для визначення органом, спеціально уповноваженим на проведення військово-лікарської експертизи, ступеня його придатності до військової служби. У свою чергу військово-лікарською комісією 08.07.2022 винесено постанову про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку у відповідності до пункту 3.8 глави 3 розділу II Положення № 402, а ІНФОРМАЦІЯ_1 внесено відповідні зміни до облікованих даних про позивача. 
Суд наголошує, що постанова військово-лікарської комісії від 08.07.2022 про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку була реалізована, а процедура виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних повністю виконана та завершена 08.07.2022.
Отже, постанова військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.07.2022 про визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку могла бути переглянута виключно в порядку, у строки та з підстав, визначених чинним законодавством. 
Згідно з п. 20.2 глави 20 розділу II Положення № 402 у редакції наказу Міністра оборони України від 27.04.2024 № 262 (чинній на дату винесення наказу від 21.08.2024 № 287) постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК.
Разом з тим, подані відповідачем відзив на позовну заяву та заперечення проти відповіді на відзив, а також додані до них документи не містять інформації про те, що постанова військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.07.2022 про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку була предметом перегляду штатною ВЛК і за наслідками такого перегляду була скасованою або відміненою за встановленою Положенням № 402 процедурою. 
При цьому відповідач вказує на недотримання порядку документального оформлення факту прийняття постанови військово-лікарської комісії від 08.07.2022 про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, вказуючи на відсутність свідоцтва про хворобу, яке підлягало складенню стосовно офіцерів запасу. 
Суд зауважує, що за змістом пп. «в» п. 22.1 глави 22 розділу II Положення № 402 дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військове звання, військова частина, місяць та рік призову на військову службу тощо), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК). Крім того, діагноз та постанови ВЛК записуються, зокрема, на офіцерів запасу, визнаних ВЛК непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, також до свідоцтва про хворобу. 
Пунктом 22.5 глави 22 розділу II Положення № 402 визначено, що свідоцтво про хворобу у воєнний час складається, зокрема, на офіцерів запасу, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Згідно з пп. «б» п. 22.5 глави 22 розділу II Положення № 402 свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК - затвердженню у воєнний час на генералів (адміралів), а також на всіх осіб, які оглянуті у ГВМКЦ, - ЦВЛК, на всіх військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів - ВЛК регіону, евакуаційного пункту (місцевого евакуаційного пункту, госпітальної бази).
З аналізу матеріалів справи та норм права, суд доходить висновку, що складання свідоцтва про хворобу, внесення до нього запису про постанову ВЛК, якою офіцера запасу визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, направлення такого свідоцтва на розгляд до ВЛК регіону належить до повноважень ВЛК, що діє саме при ІНФОРМАЦІЯ_5 . Стверджуючи про необхідність складання у даному випадку свідоцтва про хворобу та про його відсутність, відповідач не вказав на причини, з яких ним не забезпечено оформлення зазначеного документа одночасно з винесенням постанови ВЛК від 08.07.2022 про визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку або невідкладно після виявлення відсутності такого документа. 
Суд наголошує, що в межах спірних правовідносин тягар наслідків можливого порушення відповідачем встановленої процедури внесення необхідних записів про постанову військово-лікарської комісії, окрім як до Книги протоколів засідань ВЛК (ЛЛК), також до свідоцтва про хворобу не може покладатися на позивача.
Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.
У справі «Рисовський проти України» (п. 70-71) Європейський суд з прав людини зазначив про особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. 
Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії», заява №32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії», заява №35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).
Слід сказати, що суд не надає правової оцінки встановленому позивачу діагнозу, адже надання оцінки чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Разом з тим, суд відзначає, що фактів неправильного визначення стану придатності ОСОБА_1 до військової служби відповідно до статей Розкладу хвороб відповідачем суду не повідомлено, доказів перегляду та скасування або відміни постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.07.2022 штатною ВЛК матеріали справи не містять.
Крім того, військово-обліковий документ в електронній формі, сформований позивачем засобами електронного кабінету «Резерв+», містить відомості про постанову ВЛК від 08.07.2022 про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку і не містить записів про скасування або відміну такої постанови. 
Суд звертає увагу, що пунктом 1 наказу від 21.08.2024 № 287 на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 покладено обов`язок виявити військовозобов`язаних, які були визнані непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку за рішенням військово-лікарської комісії та без погодження з Центральною військово-лікарською комісією виключені з військового обліку. При цьому, докази фактичного проведення та відомості про результати такої перевірки відповідачем до суду надано не було. 
Пунктом 2 наказу від 21.08.2024 № 287 вирішено поновити на обліку військовозобов`язаних осіб згідно додатку № 1. Однак під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду копію зазначеного додатку № 1 чи інших належних і достатніх доказів, які б підтверджували, що пункт 2 наказу від 21.08.2024 № 287 поширював свою дію на позивача. 
Положення пункту 3 наказу від 21.08.2024 № 287 стосувалися висновків ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, винесених у період з 14.09.2021 по 10.02.2022, з 22.08.2022 по 03.11.2022, з 04.11.2022 по 29.03.2023 та з 18.12.2023 по 05.02.2024. Слід зазначити, що постанова військово-лікарської комісії від 08.07.2022 про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку була винесена поза межами періодів, зазначених в пункті 3 наказу від 21.08.2024 № 287.
Пунктом 4 наказу від 21.08.2024 № 287 вирішено військовозобов`язаних, які були виключені з військового обліку за рішенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 в період з 14.09.2021 по 10.02.2022, з 22.08.2022 по 03.11.2022, з 04.11.2022 по 29.03.2023 та з 18.12.2023 по 05.02.2024, офіцерів запасу, офіцерів запасу, які були виключені з військового обліку на підставі довідки ВЛК, без свідоцтва про хворобу, поновити на військовому обліку, облікові, послужні та алфавітні картки повернути до попередніх картотек, внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення конкретних підстав його оформлення (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, неодмінною ознакою індивідуального акту згідно з положеннями п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України є поширення його дії на права або інтереси визначеної в ньому особи або осіб. 
Суд зазначає, що наказ від 21.08.2024 № 287 не містить приписів, які в давали підстави для висновку, що він стосується прав та інтересів саме позивача, адже він не містить відомостей, які б давали змогу ідентифікувати ОСОБА_1 , а також посилань на правові підстави та фактичні обставини, які б вказували на те, що цим наказом було вирішене питання про його поновлення на військовому обліку. 
Суд також враховує, що Законом № 2232-XII та прийнятими на його реалізацію підзаконними нормативно-правовими актами не передбачено такої процедури як поновлення особи на військовому обліку. За змістом ст. 37 Закону № 2232-XII ведення військового обліку полягає у вчиненні таких дій як взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього. Для вчинення кожної із зазначених дій положеннями ст. 37 Закону № 2232-XII визначено вичерпний перелік правових підстав. 
Відтак, судом вбачається, що ведення військового обліку є чітко регламентованою процедурою, яка не передбачає вчинення такої дії як поновлення особи на військовому обліку, у зв`язку з чим прийняття наказу про поновлення на військовому обліку не тягне за собою юридичних наслідків у вигляді зміни облікових даних особи та перенесення їх до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Зважаючи на вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем в ході розгляду справи не спростовано і не заперечено правильності рішення військово-лікарської комісії про визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, не надано доказів проведення перевірки компетентними органами правомірності прийняття такого рішення, а також не наведено жодних заперечень проти того, що діагноз, встановлений позивачу за результатами медичного огляду 08.07.2022, є підставою для визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Як вже зазначалось судом, відповідно до п. 6 ч. 6 статті 37 Закону № 2232-XII (у редакції на дату проходження позивачем військово-лікарської експертизи) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Таким чином, з урахуванням постанови ВЛК від 08.07.2022 позивач підлягав та був фактично виключений з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби. Доказів перегляду та скасування рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про виключення ОСОБА_1 з військового обліку матеріали справи не містять. 
З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів міститься не актуальна інформація щодо його перебування на обліку військовозобов`язаних, яка підлягає виправленню. Поряд з цим, саме ІНФОРМАЦІЯ_3 є органом ведення Реєстру, тобто наділений повноваженнями забезпечити актуалізації бази даних Реєстру.
На думку суду, позивачем надано всі докази, які підтверджують його непридатність до військової служби, а включення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про ОСОБА_1 як військовозобов`язаного, вказує на протиправність дій з боку відповідача.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. А відтак, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність. 
Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи вказані обставини, для належного захисту прав позивача суд вважає за можливе визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів неповних та неактуальних відомостей про перебування ОСОБА_1 на обліку військовозобов`язаних у званні «Лейтенант», а також зобов`язати відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення Позивача з військового обліку 08.07.2022 та про військове звання ОСОБА_1 - «Капітан».
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частинами 1 та 2 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).
Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).
Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову до суду на суму 1 211,20 грн.
Відтак, зважаючи на повне задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача у повному розмірі.
Інших витрат до розподілу, на час вирішення судом справи, сторонами не заявлено.
Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів неповних та неактуальних відомостей про перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку військовозобов`язаних у званні «Лейтенант».
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку 08.07.2022 та про військове звання ОСОБА_1 - «Капітан».
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.