ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2026 року	Справа № 495/621/26	
 	Номер провадження 3/495/330/2026	

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.,
розглянувши матеріали, що надійшли від Міністерства оборони України Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , місце служби і посада: військовослужбовець НОМЕР_2 , стрілець роти охорони та оборони, за частиною другою статті 172-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – Кодекс),
встановила:
28.01.2026 до суду надійшли адмінматеріали.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД/98 від 23.01.2026 ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення за частиною другою статті 172-17 Кодексу із таким формулюванням: в період часу з 19:45 год. до 20:13 год. та з 20:19 год до 20:48 год. 22.01.2026 під час проведення перевірки несення бойового чергування в складі чергових сил на визначеному посту військової частини НОМЕР_2 тимчасово виконуючим командира роти охорони та оборони військової частини НОМЕР_2 молодшим лейтенантом ОСОБА_2 було виявлено, що військовослужбовці в складі чергових сил солдат ОСОБА_1 у складі групи осіб, самовільно ухилилися від виконання бойового чергування на визначеному посту охорони та оборони, не виконували бойове завдання по відбиттю ймовірного нападу на військову частину та не несли бойове чергування щодо охорони визначеного поста охорони та оборони військової частини, а відпочивали в укритті для особового складу. 
Таким чином, порушуючи законодавство України щодо встановленого порядку проходження військової служби в діях військовослужбовця за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_1 вбачається ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-17 Кодексу.
У судове засідання 09.02.2026 не з`явився, про дату, час, місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.
Керуючись наведеним та враховуючи правила статті 268 Кодексу, суд дійшов висновку про можливість судового розгляду за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Відповідальність за ч. 2 ст. 172-17 настає за порушення правил несення бойового чергування (бойової служби), встановлених для своєчасного виявлення і відбиття раптового нападу на Україну або для захисту та безпеки України, яке вчинено в умовах особливого періоду.

Вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ОД/98 від 23.01.2026, яким зафіксовано дату, час, місце, учасників адміністративного правопорушення; копією витягу із наказу № 155 та № 22-НР; рапортом; поясненнями учасників адміністративного правопорушення; копіями документів, які посвідчують особу, заявою.
Перелічені докази не викликають жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку; докази у своїй сукупності доводять факт вчинення поставленого у провину адміністративного правопорушення. У суду немає обґрунтованих сумнівів у доведеності вини особи у вчиненні правопорушення, за ч. 2 ст. 172-17 Кодексу.
Відповідно до санкції ч.2 ст. 172-17 Кодексу на особу накладається штраф від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, , а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, суд вважає за необхідне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення. 
Згідно ст.40-1 Кодексу судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Разом з тим, у відповідності з п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. 
Таким чином, підстави для накладання на ОСОБА_1 обов`язку сплати судового збору відсутні.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 27, 33-35, 36, 172-17, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя 
постановила:
визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 172-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч грн).
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу (частина перша статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення). У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу (стаття 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення). 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці. 

Суддя Ю.Ф. Волкова