ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2025 р. 	Справа № 520/3368/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 (головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В.) у справі №520/3368/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом, в якому, з урахування уточнення, просив суд: 
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у ненаданні відстрочки від призову за мобілізацією на підставі ч.3 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 за його заявою від 03.01.2025;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинені 15.01.2025, в результаті яких ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 знято з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинені 15.01.2025, в результаті яких ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” подав заяву на відстрочку;
- визнати нечинною та скасувати постанову Тернопільської міської позаштатної постійно діючої Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , оформлену довідкою військово-лікарської комісії №334/24 від 15.01.2025, щодо придатності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової служби;
- визнати нечинним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №15 від 15.01.2025, яким оформлено призов ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- визнати нечинним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 про зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_2 виключити із списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 військовослужбовця ОСОБА_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в частині:
- визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у ненаданні відстрочки від призову за мобілізацією на підставі ч.3 ст.23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за його заявою від 03.01.2025;
- визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинені 15.01.2025, в результаті яких ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 знято з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинені 15.01.2025, в результаті яких ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який відповідно до ч.3 ст.23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” подав заяву на відстрочку;
- визнання нечинною та скасування постанови Тернопільської міської позаштатної постійно діючої Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , оформлену довідкою військово-лікарської комісії №334/24 від 15.01.2025, щодо придатності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової служби;
- визнання нечинним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №15 від 15.01.2025, яким оформлено призов ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також просить змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині, вказавши «У задоволенні позовних вимог про визнання нечинним та скасування наказу Командира військової частини НОМЕР_2 про зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_1 ,, ІНФОРМАЦІЯ_3 та зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_2 виключити із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовити у зв`язку з тим, що позивач на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №15 від 15.01.2025 не направлений для зарахування до Військової частини НОМЕР_2 , а наказ не виконаний. Позивач не зарахований до особового складу Військової частини НОМЕР_2 , не приступав до проходження військової служби за наказом №15 від 15.01.2025 та не набув статусу військовослужбовця.”
Також посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки за правилами спрощеного позовного провадження розглянуто справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Зазначає, що суд не взяв до уваги належні та допустимі докази, надані позивачем, зокрема письмову заяву про відстрочку.
Крім того, суд не звернув увагу, на те що відповідачами не забезпечено обов`язкову реєстрацію заяви позивача про відстрочку та проведено мобілізацію позивача до ухвалення рішення комісії про надання йому відстрочки, що прямо заборонено Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024. 
Також суд не врахував приписи ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка передбачає відсутність законної підстави для призову без проходження ВЛК, та пункту 112 Положення про проходження військової служби (Указ Президента № 1153/2008), яким передбачено, що переміщення (зарахування до військової частини) без належно оформленого наказу є незаконним. 
Посилається, що суд першої інстанції не перевірив законність перебування позивача на військовому обліку під час винесення оспорюваного наказу №15 від 15.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 та законність дій відповідачів, вчинених 15.01.2025 при здійснені призову позивача за мобілізацією
Звертає увагу, що суд першої інстанції не перевірив статус позивача (військовозобов`язаний або військовослужбовець). 
Отже, наказ командира Військової частини НОМЕР_2 про зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_1 є незаконним та підлягає скасуванню.
Військова частина НОМЕР_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: ОСОБА_2 - головуючий суддя, судді: Бегунц А.О., Калиновський В.А.
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 на підставі заяви про відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Русанова В.Б. - головуючий суддя, судді: Бегунц А.О., П`янова Я.В.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, згідно тимчасовогое посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 15 травня 2023 року, з 12.06.2024 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою місця проживання, а також підставі наказу про зарахування № 344-03 від 01.05.2023 є здобувачем освіти (аспірант) за денною формою навчання у Харківському національному університеті міського господарства імені О.М. Бекетова. Дата звершення здобуття освіти - 30.04.2027.
15.01.2025 під час зупинки на автодорозі М19 по АДРЕСА_1 для перевірки військово-облікових документів, ОСОБА_1 на вимогу представників поліції та ТЦК та СП пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 15 травня 2023 року з відміткою про те, що 12.06.2024 його взято на облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою місця проживання, а також довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти. 
ОСОБА_1 запропоновано відвідати ТЦК та СП для з`ясування обставин, оскільки у застосунку Резерв + не відображалась відстрочка та не зчитувався QR-код на довідці здобувача освіти. 
Позивач прослідував до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У зв`язку з масштабним збоєм у роботі державних реєстрів та сервісів України, через відновлювальні роботи в державних реєстрах Міністерства юстиції тимчасово призупинило отримання відстрочок у застосунку Міноборони “Резерв +”. “Резерв +” станом на 15 січня 2025 року працював некоректно. Відстрочка у Резерв + після численних перезавантажень додатку не відображалась.
Відповідно до довідки №334/24 від 15.01.2025 позивач пройшов ВЛК та визнаний придатним до військової служби (т.2, а.с.144).
Згідно з витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.01.2025 за №15: нижчепойменованих військовозобов`язаних, що прибули у територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, вважати призваним на військову службу за призовом по мобілізації на особливий період, зокрема: солдата ОСОБА_1 (т.2, а.с.143).
Цим же наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 направив позивача на навчання для проходження ІНФОРМАЦІЯ_6 в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 .
Тобто, з 15.01.2025 позивач перейшов зі статусу «військовозобов`язаний» до статусу “військовослужбовець” та йому присвоєне первинне військове звання “солдат”.
Військовослужбовець ОСОБА_1 розподілений для зарахування до особового складу Військової частини НОМЕР_1 в резервну запасну роту, де військовослужбовці перебувають на речовому, продовольчому та грошову забезпеченні, допоки проходять базову загальновійськову підготовку на полігоні Військової частини НОМЕР_2 . 
Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.01.2025 за №17 позивач, який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 16.01.2025 зарахований до списків особового складу частини та призначений солдатом резерву 3 взводу 45 запасної роти (т.2, а.с.69).
16.01.2025 позивач самовільно залишив військову частину, місцезнаходження невідоме , що вбачається з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.01.2025 за №18 (т.2, а.с.177).
Позивач, не погодившись з діями та рішеннями відповідачів щодо його призову на військову службу, звернувся з позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заявлених позивачем вимог. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває станом на час розгляду даної справи. 
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 “Про загальну мобілізацію”, затвердженим Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, оголошено та постановлено провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався та триває станом на час розгляду даної справи. 
Приписами ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.12.2015 за №389-VIII (далі по тексту - Закон №389-VIII) воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-XII (далі по тексту - Закон №2232-XII).
Частинами 1-3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.2 Закону №2232-ХІІ, проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону №2232-ХІІ взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України підлягають, крім іншого, військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.
За приписами ч.1 ст.39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” від 21.10.1993 за №3543-XII (далі по тексту - Закон №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Частиною 2 ст. 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з абз.1 ч.1 ст.22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Частина 5 ст.22 Закону № 3543-XII передбачає, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Поряд з цим, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно з ч.7 ст.23 Закону №3543-ХІІ перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі по тексту - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом приписів п.9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема:
ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”;
оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;
розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (далі по тексту - Порядок №560).
Пунктом 3 Порядку №560 передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Відповідно до п.25 Порядку №560 громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до п.81 Порядку №560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ.
У разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сама по собі подія призову на військову службу під час мобілізації в особливий період позивача в місті Тернополі, який перебував на загальному обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є підставою для визнання наказу в частині призову та направлення позивача для проходження військової служби протиправним, оскільки вищенаведені приписи чинного законодавства прямо передбачають можливість призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку із постановленням на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов, перед призовом на військову службу.
Відтак, правильними є висновки суду про те, що здійснення призову позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_5 не за місцем перебування на військовому обліку, та постановлення на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_2 узгоджується з вимогами чинного законодавства, а відповідні посилання скаржника щодо протиправності таких дій відповідача є необґрунтованими. 
Доводи апелянта щодо не врахування судом права позивача на відстрочку від призову на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також неможливості його призову на військову службу під час мобілізації (студент-аспірант) колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом надавалася оцінка зазначеним обставинам. 
Так, згідно із п.1 ч.3 ст.23 Закону №3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Відповідно до ч.11 ст.38 Закону №2232-XII призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 за №1487.
Відповідно до п.2 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з пп. 8 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку №1487) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Згідно з п.58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (п.59 Порядку № 560).
Відповідно до п.60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2частини першої, пунктах 3,4,5частини третьої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п.62 цього Порядку у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту”, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.
Отже, приписами Закону №2232-XII, Порядку №1487 встановлено, що військовозобов`язані особисто повідомляють органи, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надають зазначеним органам документи, зокрема, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, а згідно з пунктом 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки - особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу відповідну заяву, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку.
До того ж, як визначено п.59 Порядку № 560, відстрочка може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, а за потреби, відповідно до передбачено п. 60 Порядку № 560 комісія готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників визначені Законом України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”.
Згідно ч.ч.8,9 ст.5 цього Закону органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 Законом України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згода призовників, військовозобов`язаних та резервістів на обробку їх персональних даних для цілей Реєстру не потрібна.
Відповідно до ч.1 ст.7 цього Закону до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема, прізвище, власне ім`я, по батькові, дата народження; місце проживання та місце перебування; номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; реєстраційний номер облікової картки платника податків; відцифрований образ обличчя особи; реквізити документа про освіту (серія, номер, дата видачі, заклад освіти, що видав, рівень освіти, професія, галузь знань, спеціальність); відомості про форму навчання здобувачів позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої та післядипломної освіти; відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та інші.
Судом встановлено, що позивач здобуває ступень/рівень освіти доктор філософії.
За твердженнями апелянта при постановці на облік 12.06.2024 він повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_8 про наявність у нього підстав для відстрочки від мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст. 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” та надав відповідні документи.
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не місять доказів подання позивачем заяви про надання відстрочки в червні 2024.
Доводи позивача щодо направлення ним 03.01.2025 кур`єром заяви на відстрочку до ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка останнім протиправно не розглянута, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначені обставини не підтверджені належними доказами.
Надана позивачем копія бланка накладної, оформлена іноземною мовою (російською), в якій зазначено, що відправлення опущене в ящик для кореспонденції, не є належним доказом подання заяви про відстрочку, оскільки не містить відмітки про отримання ІНФОРМАЦІЯ_8 кореспонденії.
При цьому, посилання позивача на подання документів для оформлення відстрочки 03.01.2025 колегією суддів оцінюються критично, з огляду на оформлення довідки про здобувача освіти з Єдиної державної електронної бази з питань освіти №559283 лише 15.01.2025.
Посилання апелянта на повторне подання 17.01.2025 заяви про відстрочку від мобілізації на підставі пункту першого частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до ІНФОРМАЦІЯ_8 , та повідомлення про неможливість її розгляду з підстав перебування його на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , не спростовує висновків суду.
Окрім того, в межах даної справи позивачем не оскаржується бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо не розгляду його заяв від 03.01.2025 та від 17.01.2025 про надання відстрочки від мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Таким чином, матеріали справи не місять доказів подання позивачем заяви відповідно до п.58 Порядку №560 за формою, визначеною у додатку 4 Порядку №560, із документами, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5 Порядку №560, або ним було створено запит на оформлення такої відстрочки через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
При цьому, колегія суддів наголошує, що згідно з абз.10 п.60 Постанови №560 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України.
Отже, вказані обставини спростовують посилання позивача щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не розгляду його заяви про надання відстрочки від призову, яку фактично відповідач не отримував, та відповідно вказують на відсутність підстав для задоволення позову у відповідній частині вимог.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, на момент взяття позивача на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач не оформив відстрочку від призову під час мобілізацію. 
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Позивач хибно ототожнює право на відстрочку та наявність відстрочки від мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Отже, на момент спірних правовідносин позивач був військовозобов`язаним, який визнаний придатним до військової служби. 
Належними та допустимими доказами не підтверджено, що на момент вчинення відповідачами дій та прийняття рішень щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації на особливий період позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації згідно із законодавчо встановленими підставами.
Щодо вимог про скасування постанови ВЛК.
Не погоджуючись за постановою ВЛК, якою позивача визнано придатним до військової служби, апелянт посилається на порушення порядку проведення призову на військову службу, що полягає в фактичному не проходженні ним медичного огляду під час призову на військову службу, не огляду його лікарями.
Так, зі змісту приписів ст.23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” вбачається, що призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.
Частина п`ята статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Питання медичного огляду регулюється розділом ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі по тексту - Положення №402).
Пункт 1.1. Розділу І Положення №402 передбачає, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності, зокрема, до військової служби, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів. Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей (пункт 3.1. Розділу ІІ Положення №402).
Відповідно до пунктів 20.1-20.2. розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.
Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).
Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.
Згідно з пунктом 20.3 розділу ІІ Положення №402 при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: а) “Придатний” до військової служби; “Непридатний” до військової служби з виключенням з військового обліку; до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (На воєнний час приймається постанова: “Обмежено придатний до військової служби”).
У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову “придатний до військової служби”, за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.
Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що під час дії воєнного стану військовослужбовці підлягають медичному огляду за наявності для цього підстав.
За результатами медичного огляду ВЛК відповідного рівня приймає рішення про придатність чи не придатність військовослужбовця до військової служби, яке оформляється відповідною довідкою.
Судом встановлено, що постановою Тернопільської міської позаштатної постійно діючої Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , оформленої довідкою військово-лікарської комісії №334/24 від 15.01.2025 позивача визнано придатним до військової служби.
Водночас, колегія суддів зазначає, що у разі незгоди з висновком комісії щодо придатності до військової служби, позивач мав право звернутись до ВЛК регіону щодо перегляду рішення ВЛК при ТЦК та СП, яка наділена таким правом.
Зокрема, абзацом 4 пункту 2.4.5 розділу І Положення №402 визначено, що ВЛК регіону має право: приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
У разі незгоди з рішенням ВЛК регіону таке рішення може бути оскаржено до ЦВЛК.
Позивач своїм правом на звернення до ВЛК регіону щодо перегляду рішення ВЛК не скористався.
Остаточне рішення про придатність чи непридатність військовослужбовця до військової служби може бути прийнято ЦВЛК.
Відповідно, підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Разом з тим, позивач не звертався до вищого рівня для перегляду висновку Тернопільської міської позаштатної постійно діючої Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 та не скористався своїм правом на проведення повторно медичного огляду щодо придатності до військової служби.
Отже, відповідні вимоги позивача є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню. 
Також колегія суддів зазначає, що на момент вирішення ІНФОРМАЦІЯ_5 питання про призов позивача відповідач не мав документів, що підтверджують як непридатність позивача до військової служби, так і інші обставини для звільнення від призову.
Відтак, враховуючи, досягнення позивачем призовного віку та відсутність правових підстав звільнення останнього від мобілізації та військової служби, оспорюваний наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №15 від 15.01.2025, яким оформлено призов позивача, є таким, що прийнятий відповідачем правомірно, а відтак відсутні правові підстави для його скасування.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що відновлення порушеного права повинно відбуватися в межах спірних правовідносин, відповідно, за участю їхніх учасників. 
Водночас зобов`язання військової частини фактично звільнити позивача з військової служби виходить за межі правовідносин між військовою частиною та позивачем щодо порядку його призову на військову службу під час мобілізації. 
Колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 05.02.2025 у справі №160/2592/23, про те, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Вимоги позивача щодо зобов`язання виключити його із списків особового складу Військової частини не відповідають суті порушеного права останнього та суперечить наведеному вище. 
Відтак, вимоги позивача про визнання нечинним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_2 про зарахування до списків особового складу військової частини позивача та зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_2 виключити із списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 позивача, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Колегія суддів зазначає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах, відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Незважаючи на встановлений ч.2 ст.77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, визначеного частиною 1 згаданої статті щодо доведення тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Наведене вище узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 25.06.2020 у справі №520/2261/19, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21.
Обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності та рівності в судовому процесі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та правомірно відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_1 , з огляду на їх необґрунтованість.
Щодо доводів апелянта про порушення судом норм процесуального права, а саме розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження. 
Відповідно до частин першої-третьої статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. 
За приписами частин другої та третьої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Верховним Судом в постанові від 22.01.2021 у справі №640/11869/20 сформульовано правовий висновок, за яким суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. 
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, врахував вищезазначені особливості. 
Суд першої інстанції розглянув клопотання позивача про перехід до розгляду справи №520/3368/25 за правилами загального позовного провадження та ухвалою від 20.03.2025 залишив відповідне клопотання позивача без задоволення.
Ухвала суду першої інстанції від 20.03.2025 містить аналіз щодо наявності визначених частиною третьою статті 257 КАС України умов для такого розгляду (як то характер спірних правовідносин, предмет доказування).
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції в повній мірі дотримано норми процесуального права в частині належного з`ясування та оцінки обставин та умов, визначених частиною третьою статті 257 КАС України щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відтак, наведені вище доводи скаржника є необґрунтованими та суперечать висновкам суду.
З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, врахуванню у даній справі підлягають висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається суд апеляційної інстанції вище та які є релевантними до спірних відносин у даній справі.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі №520/3368/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц