Харківський окружний адміністративний суд 	
61022, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
13 січня 2026 року № 520/4997/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної митної служби України Харківська митниця (вул. Миколаївська, 16Б, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61005 ЄДРПОУ 44017626) про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товару № UA807000/2025/000064/2 від 07.02.2025 року;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 52044,38 грн (п?ятдесят дві тисячі сорок чотири гривні 38 копійок).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Харківською митницею протиправно здійснено коригування митної вартості, внаслідок чого позивачем переплачено митні платежі у розмірі 52044,38 грн. 
Ухвалою суду від 17.03.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Представником Харківської митниці до суду подано відзив на позовну заяву. Відповідач проти задоволення позовних вимог повністю заперечував, оскільки рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товару № UA807000/2025/000064/2 від 07.02.2025 є правомірним. 
Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив таке.
31.01.2025 року до митного поста “Барабашово” Харківської митниці ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) була подана до митного контролю та митного оформлення електронна митна декларація №UA807200/2025/001345 (25UA807200001345U8) на товар: “Автомобіль легковий для перевезення людей та для використання по дорогах загального користування, був у використанні; марка – BMW модель - 620D XDRIVE - 1шт., VIN НОМЕР_2 , V=1995 куб.см, потужність 140кВт, тип двигуна - дизельний/електро, екологічний клас - ЄВРО 6, кузов - хетчбек, календарний рік виготовлення - 2021, модельний рік виготовлення - 2021, код товару згідно з УКТ ЗЕД 8703500000”, що надійшов на адресу ОСОБА_1 (а.с.114-115).
Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №UA807200/2025/001345 (25UA807200001345U8) від 31.01.2025 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів (додаються), зокрема за кодом: 117-2 (Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів спеціалізованим підрозділом митниці для перевірки числового значення заявленої митної вартості) - Можливе заниження митної вартості транспортного засобу.
31.01.2025 до спецпідрозділу митниці (управління контролю та адміністрування митних платежів) був направлений запит №63 (копія додається) щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів за ЕМД №UA807200/2025/001345 (25UA807200001345U8) від 31.01.2025. Причиною направлення вказаного запиту було спрацювання АСАУР щодо можливого заниження митної вартості.
07.02.2025 Харківською митницею прийнято рішення №UA807000/2025/000064/2 про коригування митної вартості товарів. 
У вищезазначеному рішенні вказано, що у відповідності до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленому декларанту. Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст: 54, 55, 57, 58-63 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв?язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв?язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема: - декларантом не надано банківський/платіжний документ, що підтверджує оплату за транспортний засіб; - в експортній МД від 22.01.2025 25NLOUJN47JFXQYDA1 в гр. 15 країною відправлення зазначено NL (Нідерланди), в МД, наданій до митного оформлення від 31.01.2025 №UA807200/2025/001345 (25UA807200001345U8) в гр. 15 країною відправлення зазначено DE (Німеччина); - інвойс від 22.01.2025 №4024954 містить інформацію, що авто BMW 620D, VIN НОМЕР_2 пошкоджено внаслідок аварії, гарантії на працездатність не надаються, в МД від 31.01.2025 №UA807200/2025/001345 (25UA807200001345U8), наданій до митного оформлення в гр. 31 відсутня інформація щодо пошкодження авто внаслідок аварії, також в наданому висновку експерта №4В від 31.01.2025 відсутня інформація щодо пошкодження авто внаслідок аварії. Додатково зазначено, що інвойс від 22.01.2025 №4024954 складено двома різними мовами (англійською та німецькою) та відбиток штампу Продавця на інвойсі від 22.01.2025 №4024954 не містить обов?язкових реквізитів - податкового номеру. Вищезазначене може вказувати на наявність ознак підробки та навмисне заниження митної вартості в інвойсі від 22.01.2025 №4024954; - наданий до митного оформлення висновок експерта №4В від 31.01.2025 взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, адже він містить розбіжності, а саме: стор. 1 - лист від ОСОБА_1 від 31.01.2025, технічний огляд проводився 31.01.2025, Додаток 1 арк. 4-5 фототаблиця дата 29.01.2025 (фото 16-18) Дані комп?ютера КТЗ з виявленими помилками, тобто діагностика зроблена до дати звернення ОСОБА_1 до експерта, що піддає сумніву інформацію щодо знижуючих коефіцієнтів (-15,5%) від базової вартості транспортного засобу, що взята в експертному висновку за основу розрахунку (28 400 євро/од): - декларантом додатково не надано будь-яких роз?яснень щодо транспортних витрат до митного кордону України; а також в зв?язку з неможливістю надати декларантом всі витребувані додаткові документи, передбачені п.3 ст.53 МКУ та вимогою надати рішення про визначення митної вартості;) 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація:- щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв?язку з продажем на митній території України; - відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: - на матеріал та витрат, понесених виробником в зв?язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО “Інспектор” та ЄАС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості раніше визнаних (визначених) товарів, оформлених митними органами становить: товар 1) 28 000 Євро/од. Враховуючи вищезазначене, митну вартість даних товарів скориговано до цього рівня. Джерелом інформації для даного Рішення по товарам є наявна у митного органу цінова інформація щодо раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях: товар 1) МД UA205140/2024/49853 від 08.08.2024 (24UA205140049853U6) - марка BMW, модель 520D, календарний рік виготовлення - 2021. модельний рік виготовлення - 2021, об?єм двигуна 1995 куб.см., потужність двигуна 140 kW, тип двигуна дизель/електро, митна вартість 28 000 євро/од. з урахуванням висновку експерта Nє4B від 31.01.2025 - вартість транспортного засобу 28 400 євро/од (без врахування знижуючих коефіцієнтів - 15,5%) та за даними сайту www.mobile.de (згідно листа ДМСУ від 06.10.2021 Nє15/15-02/7/4341) вартість аналогічного авто (модель 620D, рік виготовлення 2021, об?єм двигуна 1995 куб.см, потужність 140 кВт, тип двигуна дизель/електро, пробіг від 100 000 км) від 27 647 євро/од. При прийнятті даного Рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476. Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МКУ. Розрахунок митної вартості складає: товар 1) 28 000 Євро/од. Вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом наведено у електронному повідомленні декларанту.
Позивач не погоджуючись з рішенням Харківської митниці звернувся до суду з позовом. 
Суд розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог виходив з такого. 
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із положень частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).
Відповідно до п.4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:
4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за митними деклараціями шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).
Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.
Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.
В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Цілями застосування системи управління ризиками є:
запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;
забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);
забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;
прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим у розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
За результатами аналізу зазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Водночас митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Разом з тим витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.
За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).
В свою чергу, згідно з частиною 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.
Розглядаючи правомірність Рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000064/2 від 07.02.2025 суд зазначає таке. 
Компанія Alwa CmbH, Luxemburgersstrasse 36a, 48455 Bad Bentheim, як вбачається з рахунку фактури від 22.01.2025 (а.с.24), продала ОСОБА_1 пошкоджений внаслідок аварії легковий автомобіль виробництва BMW тип: 620D XDRIVE 2,0 D/E Шасі №: НОМЕР_2 Колір: СІРИЙ КМ: Вага 1965 ДЗ: 11-05-2021 на загальну суму без ПДВ 23800 EUR.
Як вбачається з митної декларації, у графі 43 ЕМД №UA807200/2025/001345 (25UA807200001345U8) від 31.01.2025 позивачем зазначено основний метод визначення митної вартості за ціною угоди, який передбачено ст. ст. 57, 58 МКУ. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
У графі 44 ЕМД №UA807200/2025/001345 (25UA807200001345U8) від 31.01.2025 декларантом зазначені відомості про наступні документи: 
- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №4024954 від 22.01.2025; 
- декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № 4024954 від 22.01.2025; 
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 20.01.2025; 
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 4В від 31.01.2025; 
- договір про надання послуг митного брокера № 2194 від 24.01.2025; Інші некласифіковані документи - заява б/н 31.01.2025; 
- касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 0.0.4081840501.1 від 20.12.2024; 
- касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів № Н643-15Х6-923М-Р4АН від 31.01.2025; 
- копія митної декларації країни відправлення № 25NL0UJN47JFXQYDA1 від 22.01.2025; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу № UA.014.3634-25 від 27.01.2025; 
- паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № FZ907418 від 19.02.2021; 
- паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № МН723500 від 23.02.2005.
Надання до митного органу цих документів відповідачем не заперечується. 
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Щодо посилання митного органу на те, що інвойс від 22.01.2025 №4024954 складено двома різними мовами (англійською та німецькою) та відбиток штампу Продавця на інвойсі від 22.01.2025 №4024954 не містить обов?язкових реквізитів - податкового номеру, тому може вказувати на наявність ознак підробки та навмисне заниження митної вартості в інвойсі від 22.01.2025 №4024954, суд зазначає таке. 
Митні органи можуть вимагати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок (висновок викладений у постанові КАС ВС від 31.03.2020 № 160/7049/19). 
Як вбачається зі змісту інвойсу від 22.01.2025 №4024954 його складено німецькою та англійською мовами, також суд звертає увагу, що документ містить податковий номер продавця (steuernumme) – 55/200/61803, разом з тим, відповідачем не надано до суду обґрунтувань того, яким чином відповідні обставини впливають на розрахунок розміру митної вартості та можуть слугувати підставою для її коригування, чи можуть вказувати на наявність ознак підробки та навмисне заниження митної вартості позивачем. 
Щодо посилання митного органу на те, що інвойс від 22.01.2025 №4024954 містить інформацію, що авто BMW 620D, VIN НОМЕР_2 пошкоджено внаслідок аварії, а в митній декларації від 31.01.2025 №UA807200/2025/001345 (25UA807200001345U8), наданій до митного оформлення, в гр. 31 відсутня інформація щодо пошкодження авто внаслідок аварії, суд зазначає таке.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи митної декларації №25UA807200001345U8 у графі 31 зазначено, що автомобіль був у використанні. У доповненні до відомостей графи 31, на автомобілі є експлуатаційні пошкодження та пошкодження електричних складових автомобіля, а саме: подряпини облицювання салону, подряпини вітрового скла, подряпини лакофарбового покриття, наявність складових частин, які потребують заміні та ремонту. Пояснень, щодо виявлених контролюючим органом розбіжностей між інвойсом та митною декларацією позивач до суду не надає, що, на думку суду, свідчить про наявність розбіжностей в характеристиках товару. 
Поряд з цим, суд також зазначає, що відповідачем не зазначено ні у оскаржуваному рішенні, ні у відзиві на позовну заяву, обґрунтувань того, яким чином вищезазначені обставини можуть впливати на розрахунок розміру митної вартості та слугувати підставою для її коригування.
Щодо посилання митного органу на те, що наданий до митного оформлення висновок експерта №4В від 31.01.2025 взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, суд зазначає таке. 
Верховний Суд у постанові від 25.08.2023 по справі № 826/3098/16 зазначив, що висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є додатковими документами, що подаються декларантом на вимогу митного органу у випадку виникнення сумнівів у правильності задекларованої митної вартості товарів, однак сама по собі наявність або відсутність таких висновків чи інформації не може бути підставою для сумнівів у задекларованій митній вартості товарів за умови подання декларантом усіх наявних та підтверджуючих заявлену митну вартість документів, визначених частиною другою статті 53 МК України.
Тому, оскільки висновок експерта є субсидіарним документом, та не є документом, що впливає на підтвердження митної вартості товару, посилання представника митного органу на неточності відповідного документа, як підставу для коригування митної вартості, суд вважає безпідставним та необґрунтованим.
Окрім того, щодо посилання митного органу на те, що в експортній митній декларації від 22.01.2025 25NLOUJN47JFXQYDA1 в гр. 15 країною відправлення зазначено NL (Нідерланди), у митній декларації, наданій до митного оформлення від 31.01.2025 №UA807200/2025/001345 (25UA807200001345U8) (а.с. 121), в гр. 15 країною відправлення зазначено DE (Німеччина), суд зазначає таке.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи митної декларації № 25UA807200001345U8 у графі 15 країною відправника та експортера вказана Німеччина (а.с. 38), разом з тим, у в експортній митній декларації від 22.01.2025 25NLOUJN47JFXQYDA1 в гр. 15 країною відправлення зазначено NL (Нідерланди) (а.с 123).
Суд зазначає, що копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства країни.
В постанові від 20.09.2023 року у справі №815/6805/17 (касаційне провадження №К/9901/53456/18) Верховний Суд зробив висновок, що перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у статті 53 МК України і в ньому відсутній такий документ, як експортна декларація країни відправлення. Такий документ може бути поданий для митного оформлення, але лише в якості додаткового, у тому випадку, якщо виникає необхідність в уточненні показників основних документів.
Оскільки копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, у митного органу відсутня необхідність співставляти дані митних декларацій країни відправлення з інформацією щодо вартості товару, зазначено в ЕМД та таке співставлення не може впливати на визначення митної вартості товару.
Щодо посилання митного органу на те, що декларантом не надано банківський/платіжний документ, що підтверджує оплату за розмитнюваний транспортний засіб суд зазначає таке. 
Остаточна ціна товару, який купується позивачем, визначається в інвойсі або проформі-інвойсі, які надавались митному органу. Як вбачається з матеріалів справи позивачем до митного контрою надано рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №4024954 від 22.01.2025 на суму 23998 євро. 
Рахунок-фактура (або інвойс) — це фінансовий документ, який продавець виставляє покупцеві для підтвердження угоди та інформування про суму до оплати за товари, роботи чи послуги, що містить перелік позицій, їхню вартість, загальну суму та реквізити сторін. Це, фактично, запит на платіж та детальний опис угоди, який відрізняється від квитанції тим, що виставляється до оплати і є інформаційним, а не підтвердженням факту розрахунку.
Як вбачається зі змісту пунктів 4-5 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зокрема, якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. 
Позивачем у своїх поясненнях викладених у відповіді на відзив зазначено, що за комерційними умовами продажу товару та розрахунку за нього здійснювались в межах базисних умов EXW «франко-завод», тобто покупець за цих умов приймає товар у вказаному місці та несе всі витрати, пов`язані з транспортуванням товару до митного кордону та здійснює повну оплату товару. 
Отже, на момент митного оформлення розрахунки з продавцем за автомобіль мали бути здійснені, відтак, для підтвердження митної вартості позивач мав надати окрім інвойсу – платіжні документи, або інші бухгалтерські документи, що підтверджують фактично сплачену вартість товару та дають змогу ідентифікувати конкретний товар. 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем ні до митного органу ні до суду відповідні документи подано не було, відтак, суд дійшов висновку, що посилання митного органу на дане порушення, є обґрунтованим. 
Щодо посилання митного органу на те, що декларантом не надано будь-яких роз?яснень та доказів на підтвердження транспортних витрат до митного кордону України, суд зазначає таке. 
Автомобіль, згідно до наявного в матеріалах справи рахунку-фактури придбано в Німеччині, на територію України товар прибув через пункту контролю Львівської митниці. Разом з цим, електронна митна декларація та подані до неї документи не містить жодних відомостей, щодо транспортних витрат покупця. 
Відповідно до положень статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару.
Частиною 2 цієї статті визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до 4 цієї статті зазначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Положеннями частини 5 статті 58 МК України визначено, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За частиною 10 цієї статті, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.
За приписами пункту 1 частини 4 статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до вимог частини 5 цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
У відповідності до частини 6 зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтею 57 МК України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Як вбачається з рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товару № UA807000/2025/000064/2 від 07.02.2025 митним органом було застосовано резервний метод обрахунку митної вартості.
Суд зазначає, що відповідно до положень статті 54 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Автомобіль, є оцінюваним товаром, і як вбачається з матеріалів справи позивач застосовував саме визначення митної вартості за ціною договору. Відтак, документи для підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів до митного кордону України є обов`язковими для правильного визначення та розрахунку митної вартості такого товару. 
Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем документи не містять інформації про комерційні умови продажу товару та спосіб розрахунку за товар, а також відсутні інформація про транспортування та переміщення товару між вказаними країнами, враховуючи територіальну віддаленість.
Отже, подальше транспортування придбаного товару до місця ввезення на митну територію України здійснювалось за рахунок покупця. За відсутності таких даних приймаються базисні умови продажу EXW "франко-завод". Термін "франко-завод" Інкотермс 2020, означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.
Таким чином, цей термін покладає мінімальні обов`язки на продавця, а покупець приймає товар у вказаному місці та несе всі витрати, пов`язані з транспортуванням товару до митного кордону та здійснює 100% оплату товару, що і підтверджується інформацією, зазначеною у рахунку.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем такі відомості до митного органу подані не були, при цьому суд також враховує, що позивачу при здійсненні митного оформлення відповідачем направлявся електронний запит з зазначенням необхідності подання митному органу повного переліку витрат на доставку транспортного засобу (а.с.32).
Позивач у своїй відповіді №1 від 05.02.2025 повідомив Харківській митниці, що ним були подані всі обов`язкові документи, та інших документів він не має. 
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, обов`язок відповідача щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення не звільняє позивача від доказування підстав позову, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 25.06.2020 по справі №520/2261/19.
На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що виявлені відповідачем порушення позивачем вимог статті 53 Митного кодексу України є достатніми підставами для здійснення митним органом коригування митної вартості товару, шляхом застосування другорядного методу визначення митної вартості імпортованого товару. 
Як вбачається з матеріалів справи, розраховуючи розмір митної вартості, Харківська митниця керувалась наявною у митного органу ціновою інформація щодо раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. 
Суд звертає увагу, що в постанові від 10.12.2020 у справі № 380/10399/20 Верховний Суд, серед іншого, сформулював правовий висновок, за яким рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п. п. 2 і 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Як вбачається з матеріалів справи оскаржуване рішення митного органу містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару (графи 26 та 33), ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом (а.с.36-37). 
Отже, суд дійшов висновку, що розрахунок суми коригування митної вартості відповідачем здійснено належним чином та у відповідності до вимог чинного законодавства. 
За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товару № UA807000/2025/000064/2 від 07.02.2025 є правомірним, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. 
Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної митної служби України Харківська митниця (вул. Миколаївська, 16Б, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61005 ЄДРПОУ44017626) про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. 

Суддя Мельников Р.В.