Справа № 944/6137/24 Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д. Б. 
Провадження № 33/811/2035/25 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Тимощука Олександра Івановича на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 23 жовтня 2024 року о 12 год. 10 хв. по вул. Центральна, 1, в с. Завадів Яворівського району, Львівської області керував автомобілем марки «Volkswagen-Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова, не стійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці чи у закладі охорони здоров`я, у встановленому законом порядку відмовився.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Тимощук О.І., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Яворівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2025 року, оскільки про результат розгляду справи ОСОБА_1 стало відомо від працівників поліції 8 грудня 2025 року, коли його зупинили для перевірки документів.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані сп`яніння та не був зупинений працівниками поліції, він перебував в нерухомому транспортному засобі, який не порушував ПДР України.
Наголошує, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 його прав та обов`язків, окрім того звертає увагу, що направлення в медичний заклад, було виготовлено до прибуття працівників поліції та початку відеофіксації, окрім того в направленні в медичний заклад не зазначено ознак сп`яніння.
Звертає увагу, що працівник поліції не отримавши чіткої відмови водія від огляду на стан сп`яніння, вони самостійно прийшли до висновку, що ОСОБА_1 не бажає проходити такий огляд
Зазначає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є безперервний, а працівники поліції безпричинно зупинили ОСОБА_1 та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, не повідомлено ознак сп`яніння які були виявлені у водія.
Наголошує, що з сторони працівників поліції була вчинена провокація, яка призвела до відмовив водія від огляду на стан сп`яніння.
15 січня 2026 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення від адвоката Тимощука О.І., в яких він зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Наголошує, що ОСОБА_1 не здійснював руху транспортним засобом. Працівники поліції не зупиняли його, в них не було причин для проведення огляду водія на стан сп`яніння. Патрульні не ознайомили водія з порядок проходження огляду на стан сп`яніння, не роз`яснили його прав та обов`язків та наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, не вручили йому відповідного направлення.
Окрім того, адвокат Тимощук О.І., подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
У судові засідання апеляційного суду, призначені на 30 грудня 2025 року та 8 січня 2026 року, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Тимощук О.І. не з`явилися.
29 грудня 2025 року адвокат Тимощук О.І. подав заяву про відкладення розгляду справи, 7 січня 2026 року - повторну заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи.
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 15 січня 2026 року, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Тимощук О.І. повторно не з`явилися, причин неявки суду не повідомили та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, суддя апеляційного суду вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Тимощука О.І.
Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Тимощук О.І про результат розгляду справи дізнався 8 грудня 2025 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз представлених матеріалів свідчить про те, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №823260 від 23 жовтня 2024 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen-Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі - відмовився;
- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), з якого встановлено, що працівниками поліції було виявлено у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомог приладу «Drager » від якого він відмовився;
- направленням на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3), з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, від якого він відмовився;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №3324846 від 23 жовтня 2024 року (а.с. 4), з якої встановлено, що водій ОСОБА_1 порушив п. 2.1 ПДР України;
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 23 жовтня 2024 року (а.с. 6), який зазначив, що він 23 жовтня 2024 року рухався на своєму автомобілі в напрямку м. Яворова, попереду нього їхав транспортний засіб «Volkswagen», водій якого маневрував по всій дорозі, з`їхав у кювет, у зв`язку із чим він зупинився та підійшов до даного автомобіля, щоб надати допомогу водію. За кермом транспортного засобу перебував чоловік у військовій формі з ознаками алкогольного сп`яніння, після чого він викликав працівників поліції;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджений судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано, транспортний засіб «Volkswagen-Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який перебуває за кермом транспортного засобу з ввімкненим двигуном на узбіччі дороги в кюветі, опитування водія, під час якого в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від якого він відмовився. Працівниками поліції ознайомлено водія з адміністративними матеріалами, відсторонено його від керування транспортним засобом, а саме передано документи та ключі від автомобіля його командиру ОСОБА_3 ..
Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані сп`яніння та не був зупинений працівниками поліції, він перебував в нерухомому транспортному засобі, який не порушував ПДР України, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 23 жовтня 2024 року (а.с. 6) та відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 перебував в транспортному засобі «Volkswagen-Transporter», номерний знак НОМЕР_1 на місці призначеному для водія, завів транспортний засіб, окрім того автомобіль перебував у кюветі.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Аргументи апелянта, що працівник поліції не отримавши чіткої відмови водія від огляду на стан сп`яніння, самостійно прийшли до висновку, що він не бажає проходити такий огляд, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такі спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється нормами ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Згідно із ч. 1,2,3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Пунктом 1 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Пунктом 3 розділу I Інструкції, встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 1 розділу Х «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі», затверджену наказом МВС від 7 листопада 2015 року №1395, передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Окрім того, ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху
Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення в працівників поліції до ОСОБА_1 та тиску на нього не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».
Твердження апелянта, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 його прав та обов`язків, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААд №823260 від 23 жовтня 2024 року (а.с. 1) в якому зроблено відмітку, що водію роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що направлення на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було складено до прибуття працівників поліції та початку відеофіксації, а також про відсутність у направленні зазначення ознак сп`яніння, апеляційний суд оцінює критично. Зазначені доводи мають формальний характер та не підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів судової справи.
Посилання апелянта на те, що працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1 та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння без повідомлення ознак сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими. Із дослідженого відеозапису вбачається, що автомобіль перебував у кюветі, а пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння була обумовлена поведінкою водія, яка свідчила, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння та обставинами, зафіксованими на відео.
Окрім того, матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували твердження апелянта про відсутність підстав для проведення огляду, а наведені доводи зводяться до припущень і не підтверджені належними та допустимими доказами.
Також, апеляційний суд звертає увагу, що дії працівників поліції, відповідно до вимог ст. 267 КУпАП, не оскаржені водієм у вищестоящий орган чи до суду, у зв`язку із чим не заслуговують на увагу аргументи апелянта, що дії працівника поліції були неправомірним психологічним тиском на нього.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення
За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_4 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм, з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №823260 від 23 жовтня 2024 року (а.с. 1), а саме опитування водія та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Що стосується клопотання адвоката Тимощука О.І. про закриття провадження, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, то апеляційний суд виходить з наступного.
Так, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
За змістом ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 вчинив 23 жовтня 2024 року.
Отже, саме з цього дня розпочався перебіг однорічного строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ч. 6 ст. 38 КУпАП, який закінчувався 22 жовтня 2025 року.
Натомість, оскаржувану постанову місцевим судом винесено 21 жовтня 2025 року.
Тобто, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності в межах строку накладення адміністративного стягнення, визначеного ч. 6 ст. 38КУпАП.
Апеляційний суд наділений повноваженням лише перегляду постанови суду першої інстанції в частині її законності та обґрунтованості, яка у даному конкретному випадку відповідає вказаним критеріям.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстави для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Тимощука О.І., є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
поновити адвокату Тимощуку Олександру Івановичу строк на апеляційне оскарження постанови Яворівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2025 року.
У задоволенні клопотання адвокат Тимощука Олександра Івановича про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - відмовити.
Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Тимощука Олександра Івановича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.