ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 січня 2026 року справа №200/2018/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гайдара А.В., Геращенко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року у справі № 200/2018/25 (головуючий І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

20 березня 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області в якому позивач просив: визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком з 07 грудня 2024 року, обчисленої відповідно до ст. 40 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022-2024 роки; скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 17 березня 2025 року № 262940020402 про відмову в перерахунку пенсії; зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 40 Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022, 2023 та 2024 роки, починаючи з 17 грудня 2024 року. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві; з 09 грудня 2001 року отримував пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі – Закон № 2262).
09 січня 2025 року, після досягнення пенсійного віку, вперше звернувся до органів Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058).
Позивач стверджував, що рішенням ГУ ПФУ в м. Києві його переведено з пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262 на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058; при розрахунку пенсії за віком застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.
Позивач не погодився із застосуванням цього показником та звернувся з заявою про перерахунок пенсії.
17 березня 2025 року ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 262940020402, яким відмовило в перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, (за 2022-2025 роки).
Вважаючи дії ГУ ПФУ в Донецькій області протиправними, а прийняте ним рішення – таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Позивач доводив, що в силу положень ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 має право на перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 року.
Наголосив, що при зверненні особи, якій призначена пенсія за вислугу років на підставі Закону № 2262, з заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший, про яке йдеться в ч. 3 ст. 45 Закону № 1058.
При цьому позивач покликався на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 465/5246/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 334/2653/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 185/860/17, від 06 лютого 2019 року у справі № 333/1856/17, та висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.
Позивач зауважив, що 09 січня 2025 року вперше звернувся за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, а тому має право на обчислення її розміру із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, за 2022-2024 роки з 07 грудня 2024 року – з дня досягнення пенсійного віку.
Просив задовольнити позов.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року у справі № 200/2018/25 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України від 17 березня 2025 року № 262940020402 “Про відмову у перерахунку пенсії”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 за його заявою від 10 березня 2025 року перерахунок пенсії за віком з 01 березня 2025 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки, для визначення заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення розміру пенсії. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
З 31 серпня 2020 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – ГУ ПФУ в м. Києві).
З 09 грудня 2001 року позивачеві була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262.
09 січня 2025 року після досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою про перерахунок пенсії (вид перерахунку – “перехід із закону на закон (з пенсії силових структур на цивільну)”).
Пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262 виплачена позивачеві по 31 січня 2025 року; виплату пенсії за вислугу років припинено у зв`язку з переходом на пенсію за іншим законом; пенсійна справа (особовий рахунок) № ФА133488 перенесений до архіву, про що свідчить атестат про зняття з обліку від 14 січня 2025 року № 2.
На підставі рішення про призначення пенсії від 23 січня 2025 року № 262940020402 (дата-час розрахунку: 17 січня 2025 року 15:29) суд встановив, що ОСОБА_1 призначена пенсія в солідарній системі, виходячи з такого:
шифр та вид пенсії – 101 пенсія за віком;
умови призначення – Закон № 1058;
середньомісячний заробіток – 35 323,09000;
дата звернення, вік, ознака роботи – 11 листопада 2024 року, 59 років 11 місяців 04 дні, працює;
особливості – пенсіонер ДКГ – з 09 грудня 2001 року по 14 січня 2025 року;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 41 рік 07 місяців 11 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 21 рік 03 місяці 02 дні;
страховий стаж після 01 січня 2004 року – 20 років 04 місяці 09 днів;
коефіцієнт стажу без урахування кратності – 0,41583;
коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((499/100*12)*1) – 0,41583;
08 грудня 2024 року – 31 грудня 2024 року
розмір пенсії за віком (ст. 27) (35 323,09*0,41583) – 14 688,40 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 6 років) – 141,66 грн;
загальний розмір пенсії – 14 830,06 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 листопада 2024 року;
розмір пенсії з надбавками – 14 830,06 грн;
01 січня 2025 року – довічно
[…]
розмір пенсії з надбавками – 14 830,06 грн;
призначено згідно з Законом щомісячно в сумі 14 830,06 грн з 08 грудня 2024 року;
особовий рахунок № НОМЕР_3 відкритий 11 листопада 2024 року.
При призначенні пенсії за віком розрахунок заробітку для обчислення пенсії проведений таким чином:
загальний страховий стаж в одинарному розмірі – 41 рік 07 місяців 11 днів, 499 місяців;
загальний страховий стаж після 01 липня 2000 року – 23 роки 08 місяців 15 днів, 284 місяців;
дата вводу заробітку – 11 листопада 2024 року;
середній заробіток за три попередні роки (за 2016-2018 роки) – 6 188,89 грн;
останній місяць врахованої заробітної плати – 30 вересня 2024 року;
максимальна дата оптимізації – 30 вересня 2024 року;
сума коефіцієнтів заробітної плати (до оптимізації) – 1 377,49521;
сума коефіцієнтів (після оптимізації) – 1 348,68245;
кількість місяців заробітної плати (до оптимізації) – 289;
кількість місяців, виключених оптимізацією (в межах 10%) – 49;
кількість місяців, виключених додатково (понад 10%) – 1;
кількість місяців заробітної плати (після оптимізації) – 239;
індивідуальний коефіцієнт для обчислення (до оптимізації) – 4,76642;
страховий стаж за місяці врахованої заробітної плати (2394+39/30) – 236,30000;
індивідуальний коефіцієнт для обчислення (після оптимізації) – 5,70750;
середньомісячний заробіток для обчислення – 35 323,09000.
Листом від 17 січня 2025 року № 0400-010310-9/11097 “Щодо доопрацювання звернення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 ” Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) повідомило ГУ ПФУ в м. Києві, що за зверненням позивача від 09 січня 2025 року № 573 проведено перехід з пенсії силових структур на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області просило ГУ ПФУ в м. Києві доопрацювати пенсійну справу з 08 грудня 2024 року – відкоригувати показник “середній заробіток за 3 попередні роки” (замість 6 188,89 грн – для нового призначення на 6 186,32 грн – для перерахунку пенсії) та провести перерахунок пенсії “Індивідуально (масовий). Індексація заробітку”, позаяк з технічних причин неможливо зафіксувати та зробити новий перерахунок поверх даного перерахунку.
13 лютого 2025 року ГУ ПФУ в м. Києві звернулося до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду з листом № 2600-0311-5/25683 “Надання дозволу на макетну обробку ПС”.
ГУ ПФУ в м. Києві просило надати дозвіл шляхом ініціювання перерахунку “Макетна обробка” пенсійної справи” у зв`язку з неможливістю корегування дати первинного призначення з 08 грудня 2024 року на 09 січня 2025 року та необхідністю встановлення обмеження в індексації з 01 березня 2023 року.
Листом від 14 лютого 2025 року № 2800-030103-9/10325 Департамент пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду повідомив ГУ ПФУ в м. Києві про те, що ним ініційовано перерахунок “Макетна обробка” для надання можливості подальшого опрацювання електронної пенсійної справи.
Згідно з рішенням про перерахунок пенсії від 14 лютого 2025 року № 262940020402 (дата-час розрахунку: 14 лютого 2025 року 16:09) ГУ ПФУ в м. Києві здійснило перерахунок пенсії позивача:
шифр та вид пенсії – 101 пенсія за віком;
умови призначення – Закон № 1058;
середньомісячний заробіток – 45 884,18000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 14 лютого 2025 року, 60 років 02 місяці 07 днів, працює;
вид перерахунку – макетна обробка;
підстава – лист від 13 лютого 2025 року № 2600-0311-5/25683 (вх. № 10566/9 від 14 лютого 2025 року);
особливості – пенсіонер ДКГ – з 09 грудня 2001 року по 14 січня 2025 року;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 41 рік 10 місяців 11 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 21 рік 03 місяці 02 дні;
страховий стаж після 01 січня 2004 року – 20 років 07 місяців 09 днів;
коефіцієнт стажу без урахування кратності – 0,41833;
коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((502/100*12)*1) – 0,41833;
09 січня 2025 року – довічно
розмір пенсії за віком (ст. 27) (45 884,18*0,41833) – 19 194,73 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 6 років) – 64,44 грн;
загальний розмір пенсії – 19 259,17 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 січня 2025 року;
обмеження в індексації з 01 березня 2024 року – -1 426,12 грн;
розмір пенсії з надбавками – 17 833,05 грн;
призначено згідно з Законом щомісячно в сумі 17 833,05 грн з 09 січня 2025 року.
Розрахунок заробітку для обчислення пенсії проведений таким чином:
загальний страховий стаж в одинарному розмірі – 41 рік 10 місяців 11 днів, 502 місяці;
загальний страховий стаж після 01 липня 2000 року – 23 роки 11 місяців 15 днів, 287 місяців;
дата вводу заробітку – 11 листопада 2024 року;
середній заробіток за три попередні роки: 2017 (за 2014-2016 роки) – 3 764,40 грн;
коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (1,17 * 1,11 * 1,11 * 1,14 * 1,197 * 1,0796) – 2,1237025912;
збільшений на коефіцієнт показник заробітної плати – 7 994,47 грн;
останній місять врахованої заробітної плати – 31 грудня 2024 року;
максимальна дата оптимізації – 31 грудня 2024 року;
сума коефіцієнтів заробітної плати (до оптимізації) – 1 397,47206;
сума коефіцієнтів заробітної плати (після оптимізації) – 1 367,71987;
кількість місяців заробітної плати (до оптимізації) – 292;
кількість місяців, виключених оптимізацією (в межах 10%) – 51;
кількість місяців, виключених додатково (понад 10%) – 0;
кількість місяців заробітної плати (після оптимізації) – 241;
індивідуальний коефіцієнт для обчислення (до оптимізації) – 4,78586;
страховий стаж за місяці врахованої заробітної плати(241-4+39/30) – 238,00000;
індивідуальний коефіцієнт для обчислення (після оптимізації) – 5,73949;
середньомісячний заробіток для обчислення – 45 884,18000.
Згідно з рішенням про перерахунок пенсії № 262940020402 ГУ ПФУ в м. Києві провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 :
шифр та вид пенсії – 101 пенсія за віком;
умови призначення – Закон № 1058;
середньомісячний заробіток – 45 835,41000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 18 лютого 2025 року, 60 років 02 місяці 11 днів, працює;
вид перерахунку – уточнення показників середньої ЗП по НГ (міс.) (масовий);
особливості – пенсіонер ДКГ – з 09 грудня 2001 року по 14 січня 2025 року;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 41 рік 10 місяців 11 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 21 рік 03 місяці 02 дні;
страховий стаж після 01 січня 2004 року – 20 років 07 місяців 09 днів;
коефіцієнт стажу без урахування кратності – 0,41833;
коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((502/100)*12)*1) – 0,41833;
01 березня 2025 року – довічно
розмір пенсії за віком (ст. 27) (48 835,41*0,41833) – 19 174,33 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 6 років) – 64,44 грн;
загальний розмір пенсії – 19 238,77 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 січня 2025 року;
обмеження в індексації з 01 березня 2024 року – -1 426,12 грн;
розмір пенсії з надбавками – 17 812,65 грн.
Розрахунок заробітку для обчислення пенсії проведений таким чином:
загальний страховий стаж в одинарному розмірі – 41 рік 10 місяців 11 днів, 502 місяці;
загальний страховий стаж після 01 липня 2000 року – 23 роки 11 місяців 15 днів, 287 місяців;
дата вводу заробітку – 11 листопада 2024 року;
середній заробіток за три попередні роки: 2017 (за 2014-2016 роки) – 3 764,40 грн;
коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (1,17 * 1,11 * 1,11 * 1,14 * 1,197 * 1,0796) – 2,1237025912;
збільшений на коефіцієнт показник заробітної плати – 7 994,47 грн;
останній місяць врахованої заробітної плати – 31 грудня 2024 року;
максимальна дата оптимізації – 31 грудня 2024 року;
сума коефіцієнтів заробітної плати (до оптимізації) – 1 395,81589;
сума коефіцієнтів заробітної плати (після оптимізації) – 1 360,53349;
кількість місяців заробітної плати (до оптимізації) – 292;
кількість місяців, виключених оптимізацією (в межах 10%) – 50;
кількість місяців, виключених додатково (понад 10%) – 2;
кількість місяців заробітної плати (після оптимізації) – 240;
індивідуальний коефіцієнт для обчислення (до оптимізації) – 4,78019;
страховий стаж за місяці врахованої заробітної плати (240-4+39/30) – 237,30000;
індивідуальний коефіцієнт для обчислення (після оптимізації) – 5,73339;
середньомісячний заробіток для обчислення – 45 835,41000.
Згідно з рішенням про перерахунок пенсії № 262940020402 (дата-час розрахунку: 25 лютого 2025 року 18:40) ГУ ПФУ в м. Києві здійснило перерахунок пенсії позивача:
шифр та вид пенсії – 101 пенсія за віком;
умови призначення – Закон № 1058;
середньомісячний заробіток – 51 106,46000;
дата перерахунку, вік, ознака роботи – 01 березня 2025 року, 60 років 02 місяці 24 дні, працює;
вид перерахунку – індексація заробітку (масовий);
особливості – пенсіонер ДКГ – з 09 грудня 2001 року по 14 січня 2025 року;
тривалість стажу:
страховий стаж (повний) – 41 рік 10 місяців 11 днів;
страховий стаж до 01 січня 2004 року – 21 рік 03 місяці 02 дні;
страховий стаж після 01 січня 2004 року – 20 років 07 місяців 09 днів;
коефіцієнт стажу без урахування кратності – 0,41833;
коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((502/100)*12)*1) – 0,41833;
01 березня 2025 року – довічно
розмір пенсії за віком (ст. 27) (51 106,46*0,41833) – 21 379,37 грн;
доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1 абз. 2) (за 6 років) – 64,44 грн;
загальний розмір пенсії – 21 443,81 грн;
місяць підвищення розміру пенсії – 01 березня 2025 року;
обмеження в індексації з 01 березня 2024 року – -1 426,12 грн;
обмеження індексації з 01 березня 2025 року – -684,64 грн;
розмір пенсії з надбавками – 19 333,05 грн;
призначено згідно з Законом щомісячно в сумі 19 333,05 грн з 01 березня 2025 року.
Розрахунок заробітку для обчислення пенсії проведений таким чином:
загальний страховий стаж в одинарному розмірі – 41 рік 10 місяців 11 днів, 502 місяці;
загальний страховий стаж після 01 липня 2000 року – 23 роки 11 місяців 15 днів, 287 місяців;
дата вводу заробітку – 11 листопада 2024 року;
середній заробіток за три попередні роки: 2017 (за 2014-2016 роки) – 3 764,40 грн;
коефіцієнт збільшення показника заробітної плати (1,17 * 1,11 * 1,11 * 1,14 * 1,197 * 1,0796 * 1,115) – 2,367928;
збільшений на коефіцієнт показник заробітної плати – 8 913,83 грн;
останній місяць врахованої заробітної плати – 31 грудня 2024 року;
максимальна дата оптимізації – 31 грудня 2024 року;
сума коефіцієнтів заробітної плати (до оптимізації) – 1 395,81589;
сума коефіцієнтів заробітної плати (після оптимізації) – 1 360,53349;
кількість місяців заробітної плати (до оптимізації) – 292;
кількість місяців, виключених оптимізацією (в межах 10%) – 52;
кількість місяців, виключених додатково (понад 10%) – 0;
кількість місяців заробітної плати (після оптимізації) – 240;
індивідуальний коефіцієнт для обчислення (до оптимізації) – 4,78019;
страховий стаж за місця врахованої заробітної плати (240-4+39/30) – 237,30000;
індивідуальний коефіцієнт для обчислення (після оптимізації) – 5,73339;
середньомісячний заробіток для обчислення – 51 106,46000.
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.
10 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перерахунок пенсії, яка зареєстрована за № 3742, в якій просив “призначити пенсію; вид пенсії – перехід на інший вид пенсії”.
До цієї заяви позивач долучив заяву довільної форми, в якій зазначив, що 09 грудня 2024 року вперше звернувся за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058; рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області його переведено з пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262 на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058; в порушення вимог ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 при розрахунку пенсії за віком застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.
Позивач просив провести перерахунок та виплату пенсії за віком з 09 грудня 2024 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021-2023 роки.
За принципом екстериторіальності для розгляду заяви від 10 березня 2025 року був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Донецькій області.
17 березня 2025 року за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 10 березня 2025 року № 3742 про зміну показника середньої заробітної плати ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 262940020402 “Про відмову у перерахунку пенсії; про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ”.
Цим рішенням позивачу відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю підстав для врахування показника нової середньої заробітної плати за нормами ч. 2 ст. 40 Закону№ 1058 (за 2022-2025 роки).
ГУ ПФУ в Донецькій області покликалося на ст. 40 Закону № 1058 і зазначило, що при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
За висновком пенсійного органу, новий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовується тільки при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком або при первинному призначенні, визначеному в ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 (за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії).
ГУ ПФУ в Донецькій області зазначило, що 09 січня 2025 року ОСОБА_1 переведений з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 з показником середньої заробітної плати 2017 року; підстави для застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2025 роки відсутні.
Позивачу роз`яснено, що це рішенням може бути оскаржено в порядку, визначеному ст. 105 Закону № 1058, відповідно до законодавства про звернення громадян в органи Пенсійного фонду вищого рівня, а також в судовому порядку.
Разом з листом від 10 квітня 2025 року № 2600-0212-8/63504 ГУ ПФУ в м. Києві надіслало позивачеві рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 17 березня 2025 року № 262940020402.
Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058), який набрав чинності за 01 січня 2004 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій […] із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку […].
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсії за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Ч. 1 ст. 10 Закону № 1058 установлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Умови призначення пенсії за віком визначає ст. 26 Закону № 1058.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року – не менше 31 року;
Розмір пенсії за віком визначається відповідно до ст. 27 Закону № 1058.
Так, згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = Зп * Кс, де
П – розмір пенсії, у гривнях;
Зп – заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до ст. 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс – коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до ст. 25 цього Закону.
Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії визначений ст. 40 Закону № 1058.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
За правилами абз. абз. 1-6 ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп – заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс – середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. 
Ск – сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );
К – страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.
Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи .
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто .
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Ст. 45 Закону № 1058 установлені строки призначення (перерахунку) пенсії.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії (абз. 2 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058).
Ч. 4 ст. 45 Закону № 1058 установлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч. 1 ст. 35, ч. 2 ст. 38, ч. 3 ст. 42 і ч. 5 ст. 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії – з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Згідно з абз. 1 ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі – Порядок № 22-1).
На час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії від 10 березня 2025 року Порядок № 22-1 діяв в редакції від 10 березня 2025 року.
При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 “Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України”, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі – Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії – додаток 1); подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі – орган, що призначає пенсію).
Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі – вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі – Портал Дія) з використанням електронного підпису.
Згідно з п. 1.7 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Відповідно до п. 1.8 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія – дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
П. 1.9 Порядку № 22-1 передбачено, що особам, які одержують пенсію, призначену за іншими законами, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням п. 1.8 цього розділу.
Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший визначені розділом ІІ Порядку № 22-1.
Перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, наведений в п. 2.1 Порядку № 22-1.
Згідно з абз. 1 п. 2.8 Порядку № 22-1 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Приймання, оформлення і розгляд документів регламентовані розділом ІV Порядку № 22-1.
Відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
П. 4.2 Порядку 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
У разі відсутності на дату призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсій, протягом місяця після визначення Пенсійним фондом України цього показника здійснюється перерахунок пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем визначення Пенсійним фондом України цього показника.
Згідно з п. 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Відповідно до п. 4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію.
П. 4.10 Порядку № 22-1 установлено, що після призначення, перерахунку пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший .
Аналіз положень п. п. 1.1, 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:
- з заявою про призначення (перерахунок) пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр) або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду, Портал Дія (п. 1.1);
- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу (п. 4.2).
При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови в перерахунку пенсії за віком з 07 грудня 2024 року, обчисленої відповідно до ст. 40 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022-2024 роки, та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 17 березня 2025 року № 262940020402 про відмову в перерахунку пенсії.
Суд встановив, що 17 березня 2025 року ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 262940020402 “Про відмову у перерахунку пенсії”, яким відмовило позивачу в перерахунку пенсії через відсутність підстав для врахування показника нової середньої заробітної плати за нормами ч. 2 ст. 40 Закону№ 1058 “(за 2022-2025 роки)” – як вказано в рішенні.
Відтак, для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 17 березня 2025 року № 262940020402 “Про відмову у перерахунку пенсії” належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.
Такий висновок суду ґрунтується на тому, що саме це рішення, а не окремі дії чи бездіяльність відповідача, створюють для позивача правові наслідки.
Також для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, суду належить перевірити додержання пенсійним органом вимог Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-ІХ “Про адміністративну процедуру” (далі – Закон № 2073).
Закон № 2073 регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів (ч. 1 ст. 1 цього Закону).
За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 2 Закону № 2073:
1) адміністративний орган – орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації;
2) адміністративна справа (далі – справа) – справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом;
3) адміністративний акт – рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб);
4) адміністративне провадження – сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта;
5) адміністративна процедура – визначений законом порядок розгляду та вирішення справи.
У спірних правовідносинах відповідач є адміністративним органом, а прийняте ним рішення – адміністративним актом.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2073 адміністративна процедура має проводитись з додержанням таких принципів: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.
Відмовляючи в перерахунку пенсії, ГУ ПФУ в Донецькій області зазначило, що “новий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовується тільки при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком або при первинному призначенні, визначеному в ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 (за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії)”, а також те, що “ 09 січня 2025 року заявника було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 з показником середньої заробітної плати 2017 року; підстави для застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2025 роки, відсутні”.
Суд відхиляє ці аргументи пенсійного органу з огляду на таке.
З 09 грудня 2001 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262.
Особи, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону № 2262, визначені ст. 1-2 цього Закону; умови пенсійного забезпечення – ст. 2; пенсії за вислугу років – ст. ст. 12-17-2.
Розмір пенсії за вислугу років установлений ст. 13 Закону № 2262 і являє собою певний відсоток від відповідної суми грошового забезпечення військовослужбовця, (особи, яка має право на пенсію за цим Законом), який залежить від вислуги років.
Ст. 7 Закону № 2262 гарантує право вибору пенсії, установлюючи, що військовослужбовцям, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону № 1058, призначається одна пенсія за її вибором.
09 січня 2025 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив здійснити перерахунок пенсії (вид перерахунку – “перехід із закону на закон (з пенсії силових структур на цивільну)”).
Суд зауважує, що матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , які надані як відповідачем, так і ГУ ПФУ в м. Києві, не містять заяв про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 або про перерахунок пенсії (переведення з пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262 на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058), датованих раніше ніж 09 січня 2025 року.
Застосування норм ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 у подібних правовідносинах було предметом розгляду Верховного Суду.
В постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 2а/679/181/15 (679/2023/15-а) Верховний Суд навів такі висновки:
Згідно зі ст. 7 Закону № 2262 та ст. 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів за її вибором.
Відповідно до ст. 40 Закону № 1058 пенсії обчислюються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. В цьому випадку показник середньої заробітної плати, який застосовується при визначенні заробітку для обчислення пенсії, має бути незмінним.
Законом № 2262 передбачені інші умови і порядок призначення та обчислення пенсії, зокрема, пенсія за вислугу років визначається у процентному співвідношенні (залежно від вислуги) до розміру грошового забезпечення. При цьому, показник середньої заробітної плати при визначенні грошового забезпечення для обчислення пенсії не застосовується. 
Оскільки позивач до 2015 отримував пенсію за нормами Закону № 2262, показник середньої заробітної плати не застосовувався в силу вимог цього Закону.
Тому в 2015 році при обчисленні пенсії за віком вперше відповідно до Закону № 1058 слід застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
В постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 428/450/17 Верховний Суд навів такі висновки:
Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058.
Однак, позивачу призначено іншу пенсію за іншим законом.
Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058 він звернувся у червні 2016 року вперше, а тому при обчисленні пенсії за віком вперше відповідно до Закону № 1058 слід застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Водночас, відповідач в касаційній скарзі стверджує, що при зверненні із заявою до Управління позивач набув право на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі ст. 45 Закону № 1058, а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів ст. 40 Закону № 1058.
Вказані доводи суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058 він звернувся вперше у березні 2017 року.
Вказаний висновок не суперечить правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 та від 29 листопада 2016 року у справі № 21-6331а15, які полягають в тому, що особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 у зв`язку із досягненням такого віку вона (пенсія) має обраховуватися на підставі положень ст. 40 Закону №1058 як вперше.
Аналогічні висновки наведені Верховним Судом в постановах від 15 серпня 2019 року у справі № 521/9597/17, від 12 червня 2020 року у справі № 400/293/19 і залишаються актуальними.
З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що 09 січня 2025 року, звернувшись до органів Пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058, ОСОБА_1 реалізував своє право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону № 1058 в п е р ш е.
Відтак, пенсійний орган мав визначити заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії за віком з дотриманням вимог ст. 40 Закону № 1058, в тому числі застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено нормами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058.
В контексті спірних правовідносин роком звернення за призначенням пенсії за віком є 2025 рік, а тому при визначенні заробітної плати (доходу) для обчислення цього виду пенсії слід застосовувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки.
Викладені в рішенні від 17 березня 2025 року № 262940020402 “Про відмову у перерахунку пенсії” висновки пенсійного органу про те, що “ 09 січня 2025 року заявника було п е р е в е д е н о з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058” є наслідком помилкового тлумачення норм Закону № 1058, яке не враховує висновків Верховного Суду.
Ч. 3 ст. 45 Закону № 1058, на яку покликається відповідач, доводячи правомірність свого рішення, регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.
09 січня 2025 року ОСОБА_1 реалізував право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону № 1058 вперше, а тому норми ч. 3 ст. 45 цього Закону не підлягали застосуванню до спірних правовідносин.
Варто відзначити, що право позивача на отримання пенсії за віком в розмірі, обчисленому з дотриманням вимог Закону № 1058, було порушено з моменту її призначення і таке порушення має триваючий характер:
- рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про призначення пенсії від 23 січня 2025 року № 262940020402 (дата-час розрахунку: 17 січня 2025 року 15:29) – розмір пенсії визначений з середньомісячного заробітку 35 323,09 грн, для обчислення якого застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016-2018 роки;
Крім того, згідно з цим рішенням датою звернення позивача за призначенням пенсії є “11 листопада 2024 року”, (хоч жодної заяви про призначення/перерахунок пенсії, датованої 11 листопада 2024 року, матеріали пенсійної справи не містять); пенсія за віком призначена з 08 грудня 2024 року. 
- рішення ГУ ПФУ в м. Києві про перерахунок пенсії від 14 лютого 2025 року № 262940020402 (дата-час розрахунку: 14 лютого 2025 року 16:09) – розмір пенсії визначений із середньомісячного заробітку 45 884,18 грн, обчисленого із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки; пенсія перерахована з 09 січня 2025 року;
- рішення ГУ ПФУ в м. Києві про перерахунок пенсії № 262940020402 – розмір пенсії визначений з середньомісячного заробітку 45 835,41 грн, обчисленого із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки; пенсія перерахована з 01 березня 2025 року;
- рішення ГУ ПФУ в м. Києві про перерахунок пенсії № 262940020402 (дата-час розрахунку: 25 лютого 2025 року 18:40) – розмір пенсії визначений з середньомісячного заробітку 51 106,46 грн, обчисленого із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки; пенсія перерахована з 01 березня 2025 року.
Позивач не оскаржує правомірність рішень, дій (бездіяльності) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та/або ГУ ПФУ в м. Києві при призначенні/перерахунку пенсії за віком, зокрема в частині визначення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.
Натомість з метою відновлення порушеного права на належне пенсійне забезпечення 10 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перерахунок пенсії, за наслідками розгляду якої ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення від 17 березня 2025 року № 262940020402 “Про відмову у перерахунку пенсії”.
Позивач, в свою чергу, вважаючи дії ГУ ПФУ в Донецькій області протиправними, а прийняте ним рішення – таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, саме рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 17 березня 2025 року № 262940020402 “Про відмову у перерахунку пенсії” підлягає визнанню протиправним.
Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно.
Відмовляючи позивачу в перерахунку пенсії, ГУ ПФУ в Донецькій області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих ним документів.
Крім того, в процесі розгляду заяви ОСОБА_1 від 10 березня 2025 року і прийнятті оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Донецькій області не забезпечило дотримання принципів адміністративної процедури, про які йдеться в п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2073.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 2073 адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх адміністративних органів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ч. 4 ст. 6 Закону № 2073).
Всупереч приписам ч. 4 ст. 6 Закону № 1058 ГУ ПФУ в Донецькій області, приймаючи оскаржуване рішення, не врахувало висновки Верховного Суду щодо застосування норм ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 у правовідносинах з приводу призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 особі, яка отримувала пенсію на підставі Закону № 2262.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом; адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.
Всупереч приписам ч. ч. 1, 2, 3 ст. 8 Закону № 2073 ГУ ПФУ в Донецькій області не забезпечило належність і повноту з`ясування обставин, що мали значення для вирішення питання щодо наявності/відсутності у ОСОБА_1 права на перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом.
Суд відзначає, що не може вважатися добросовісною поведінка відповідача, яка знайшла прояв у тому, що, маючи доступ до матеріалів пенсійної справи і, відповідно, володіючи інформацією про те, що 09 січня 2025 року позивач вперше звернувся за призначенням пенсії в солідарній системі відповідно до Закону № 1058, а до цього отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262, при визначенні розміру якої жоден показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, не застосовувався і не міг бути застосований, пенсійний орган приходить до висновку, що “при переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 належить застосовувати показник середньої заробітної плати 2017 року”, виходячи з того, що такий показник має залишатися незмінним та ігноруючи той факт, що раніше за Законом № 1058 пенсія позивачеві не призначалася.
Прийняття рішення у справі регламентовано нормами ст. 69 Закону № 2073.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону № 2073 за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.
Вимоги до змісту адміністративного акта наведені у ст. 71 Закону № 2073.
Так, згідно з ч. 1 ст. 71 Закону № 2073 письмовий адміністративний акт або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин.
Адміністративний акт містить підпис та/або печатку (у тому числі електронні), якщо інше не передбачено законом, та повне ім`я відповідальної посадової особи адміністративного органу.
У вступній частині зазначаються найменування адміністративного органу, дата прийняття адміністративного акта та його реєстраційний номер, відомості в обсязі, достатньому для встановлення особи адресата адміністративного акта, та його контактні дані.
Мотивувальна частина адміністративного акта складається згідно з вимогами цього Закону.
У резолютивній частині адміністративного акта зазначається суть прийнятого за результатами розгляду справи рішення. Крім того, можливе викладення додаткових положень, визначених цією статтею.
У заключній частині зазначаються строк набрання адміністративним актом чинності та спосіб визначення такого строку. В адміністративному акті, який негативно впливає на право, свободу чи законний інтерес особи або покладає на неї певний обов`язок, зазначаються строки і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження адміністративного органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов). У разі якщо подання скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію адміністративного акта, у заключній частині повинна міститися вказівка на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку.
Рішення, яке є предметом спору, не повною мірою відповідає вимогам ст. 71 Закону № 2073 щодо змісту адміністративного акта, зокрема в його заключній частині відсутнє належне роз`яснення строків і порядку його оскарження.
Вимоги до мотивування (обґрунтування) адміністративного акта визначені ст. 72 Закону № 2073.
Так, згідно з ч. 1 ст. 72 Закону № 2073 адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті).
Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.
Відповідно до ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 у мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.
Для окремих видів справ законодавством можуть визначатися додаткові відомості, що зазначаються у мотивувальній частині адміністративного акта (ч. 4 ст. 72 Закону № 2073).
Згідно з ч. 5 ст. 72 Закону № 2073 відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.
Ч. 6 ст. 72 Закону № 2073 передбачено, що мотивування (обґрунтування) адміністративного акта не вимагається, якщо: 1) адміністративний орган задовольнив заяву, при цьому адміністративний акт не стосується прав, свобод чи законних інтересів інших осіб; 2) адміністративний орган під час здійснення інспекційних (контрольних, наглядових) повноважень не виявив порушень законодавства.
Рішення, яке є предметом спору, не відповідає вимогам мотивування (обґрунтування) адміністративного акта, визначеним ст. 72 Закону № 2073.
Мотивування (обґрунтування) рішення про відмову в перерахунку пенсії не забезпечує ОСОБА_1 належну можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження, оскільки всупереч приписам п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 в цьому рішенні відсутня детальна правова оцінка обставин, виявлених пенсійним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин; відсутнє посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки пенсійного органу.
Зокрема, в заяві довільної форми, поданої разом з заявою про перерахунок пенсії від 10 березня 2025 року, ОСОБА_1 зазначив, що “ 09 грудня 2024 року” вперше звернувся за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058; рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області його переведено з пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262 на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058; просив провести перерахунок та виплату пенсії за віком з 09 грудня 2024 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021-2023 роки.
Рішення про відмову в перерахунку пенсії не містить відомостей про те, чи перевіряв пенсійний орган твердження позивача про те, що за призначенням пенсії в солідарній системі він вперше звернувся 09 грудня 2024 року.
В рішенні про відмову в перерахунку пенсії відсутні висновки пенсійного органу щодо обґрунтованості вимог позивача про перерахунок та виплату пенсії за віком з 09 грудня 2024 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021-2023 роки.
Суд вважає за необхідне зауважити, що матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 не містять заяви про призначення/перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 від 09 грудня 2024 року, а також рішень про призначення/перерахунок пенсії за віком з цієї дати.
В рішенні про відмову в перерахунку пенсії ГУ ПФУ в Донецькій області вказує на відсутність підстав для застосування показника “за 2022-2025 роки”, тобто за чотири роки, в той час як застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за чотири роки Закон № 1058 взагалі не передбачає.
Умови правомірності адміністративного акта наведені у ст. 87 Закону № 2073.
Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону № 2073 адміністративний акт є правомірним, якщо він прийнятий компетентним адміністративним органом відповідно до закону, що діяв на момент прийняття акта.
Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону № 2073 протиправним є адміністративний акт, що не відповідає вимогам, визначеним ч. 1 цієї статті, зокрема:
1) прийнятий адміністративним органом, що:
а) не мав на це повноважень;
б) використав дискреційні повноваження незаконно;
2) суперечить положенням закону щодо форми та змісту адміністративного акта;
3) порушує норми матеріального права;
4) не відповідає принципам адміністративної процедури.
Порушення адміністративним органом передбаченої законом адміністративної процедури, якщо воно не вплинуло і не могло вплинути на правомірність вирішення справи по суті, не спричиняє протиправності адміністративного акта (ч. 3 ст. 87 Закону № 2073).
Отже, невідповідність адміністративного акта принципам адміністративної процедури є достатньою підставою для визнання його протиправним.
Оскільки рішення ГУ ПФУ в Донецькій області 17 березня 2025 року № 262940020402 “Про відмову у перерахунку пенсії” не відповідає принципам адміністративної процедури і є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.
Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення суд першої інстанції дійшов висновку за необхідне також застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області:
- здійснити ОСОБА_1 за заявою від 10 березня 2025 року перерахунок пенсії за віком з 01 березня 2025 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки, для визначення заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення розміру пенсії.
Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 Порядку № 22-1 належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є ГУ ПФУ в Донецькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву від 10 березня 2025 року та прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії.
Отже, саме на ГУ ПФУ в Донецькій області суд покладає обов`язок здійснити перерахунок пенсії позивача.
За визначенням, наведеним у п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону № 2073, дискреційне повноваження – повноваження, надане адміністративному органу законом, обрати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.
Як визначено у Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року, дискреційні повноваження означають свободу адміністрації оцінювати ситуації й приймати у них рішення, надають адміністрації простір у здійсненні вибору між вільними рішеннями.
Проявом адміністративного розсуду може бути:
а) коли норма, встановлюючи певні варіанти рішень, зобов`язує орган зробити вибір одного з варіантів;
б) коли норма уповноважує орган або посадову особу діяти на власний розсуд і при цьому настання правових наслідків не пов`язується конкретними умовами тощо.
З огляду на положення ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, при визначенні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, не передбачає адміністративного розсуду.
У спірних правовідносинах пенсійний орган мав лише один варіант правомірної поведінки – застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, при визначенні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії та прийняти рішення про перерахунок пенсії, тобто йдеться про повноваження, які не є дискреційними, а тому застосований судом спосіб захисту не становитиме втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.
При визначенні дати, з якої належить провести перерахунок пенсії, суд виходить з положень абз. абз. 1-2 ч. 4 ст. 45 Закону № 1058, відповідно до яких перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч. 1 ст. 35, ч. 2 ст. 38, ч. 3 ст. 42 і ч. 5 ст. 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії – з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Позовні вимоги в частині покладання на ГУ ПФУ в Донецькій області обов`язку провести перерахунок пенсії, починаючи з 17 грудня 2024 року, не підлягають задоволенню, оскільки в контексті спірних правовідносин жодна норма Закону № 1058 не дає підстави для висновку про виникнення у ОСОБА_1 права на перерахунок пенсії саме з цієї дати.
В позовній заяві ОСОБА_1 також зазначає, що належним способом захисту свого порушеного права він вважає покладання на пенсійний орган обов`язку провести перерахунок пенсії з 07 грудня 2024 року, тобто з дати досягнення ним пенсійного віку.
Однак правові підстави для зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача з дати досягнення ним пенсійного віку, тобто з 07 грудня 2024 року, відсутні.
По-перше, в силу положень абз. 1 ч. 1 та п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією; пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Отже, в будь-якому випадку пенсія за віком не може бути призначена раніше, ніж день, що настає за днем досягнення особою пенсійного віку.
Позивач досяг пенсійного віку 07 грудня 2024 року, як наслідок, пенсія за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 не могла бути призначена раніше, ніж з 08 грудня 2024 року.
Виходячи з сутності перерахунку пенсії як такого, право на перерахунок пенсії за віком не могло виникнути у позивача з ранішої дати, ніж дата, з якої така пенсія могла бути призначена.
По-друге, правомірність рішень, дій (бездіяльності) пенсійного органу при призначенні позивачеві пенсії за віком не є предметом спору у справі, що розглядається. Спірні правовідносини між позивачем та ГУ ПФУ в Донецькій області виникли щодо правомірності рішення про відмову у перерахунку пенсії, прийнятого за наслідками розгляду заяви від 10 березня 2025 року.
Позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком з 07 грудня 2024 року, обчисленої відповідно до ст. 40 Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022-2024 роки, не підлягають задоволенню.
Такий висновок суду ґрунтується на тому, що правові наслідки для позивача створили не оскаржувані дії відповідача, а його рішення від 17 березня 2025 року № 262940020402 “Про відмову у перерахунку пенсії”, яке суд визнав протиправним та скасував. До того ж підстави для перерахунку пенсії саме з 07 грудня 2024 року у випадку позивача відсутні, про що суд вказав вище.
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити позивачеві пенсію після її перерахунку.
Відмовлячи в цій частині позовних вимог, суд виходить з того, що одним із наслідків запровадження принципу екстериторіальності стало розмежування функцій пенсійних органів з розгляду заяв про призначення (перерахунок) та проведення виплати пенсії.
Сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.
Після прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Суд зауважує, що в контексті спірних правовідносин ГУ ПФУ в Донецькій області не є органом, що призначає пенсію, до обов`язків (повноважень) якого належить виплата ОСОБА_1 пенсії. Таким органом є ГУ ПФУ в м. Києві.
Як на час звернення позивача до суду з цим позовом, так і на час розгляду цієї справи по суті, перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки, для визначення заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення розміру пенсії, за його заявою від 10 березня 2025 року ще не проводився, відповідне рішення ГУ ПФУ в Донецькій області до ГУ ПФУ в м. Києві не надходило.
Аналіз положень п. п. 4.2, 4.10 Порядку № 22-1 зумовлює висновок, що в контексті спірних правовідносин до повноважень ГУ ПФУ в Донецькій області належить прийняття рішення про перерахунок пенсії та направлення цього рішення до ГУ ПФУ в м. Києві. 
Як було вказано вище, перерахунок пенсії позивача за його заявою від 10 березня 2025 року ще не проведений, відповідне рішення ГУ ПФУ в Донецькій області до ГУ ПФУ в м. Києві ще не надходило.
Відтак, відсутні правові та фактичні підстави для залучення до участі у цій справі як другого відповідача ГУ ПФУ в м. Києві, визнання протиправними будь-яких його дій чи бездіяльності та покладання на нього будь-яких обов`язків, в тому числі щодо виплати ОСОБА_1 пенсії за віком після її перерахунку за заявою від 10 березня 2025 року.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року у справі № 200/2018/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року у справі № 200/2018/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 08 січня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко