КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/4049/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25005, ЄДРПОУ ВП 43995486) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – позивачка) звернулась до суду з позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі – відповідач), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.03.2025 року №00020410704, №00020390704 та №00020370704.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що при проведенні фактичної перевірки відповідачем допущено істотні порушення вимог Податкового кодексу України щодо порядку та оформлення документів, необхідних для її проведення. Зокрема, у наказі про проведення перевірки відсутні посилання на фактичні підстави для її призначення, а сама перевірка проведена на підставі наказу, який уже був реалізований, оскільки податковим органом фактично двічі проведено перевірку одного й того ж суб`єкта господарювання на підставі одного наказу, що не передбачено чинним законодавством. За твердженням позивача, перевірка проведена без наявності визначених законом підстав, що свідчить про наявність ознак свавільності з боку контролюючого органу та недотримання навіть формальних вимог до призначення і проведення перевірки. Крім того, позивач зазначає, що листом від 31.01.2025 року, а також разом із запереченням на акт перевірки від 19.02.2025 року, до контролюючого органу подано всі необхідні документи, зокрема форму ведення обліку товарних запасів, видаткові накладні та договір оренди, чинний станом на дату проведення перевірки. Однак, відповідач, всупереч вимогам Податкового кодексу України, не взяв зазначені документи до уваги ані під час проведення перевірки, ані при розгляді заперечень на акт перевірки, при цьому, на переконання позивача, будь-які дискреційні повноваження щодо ігнорування таких документів у відповідача були відсутні. Позивач також звертає увагу на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 05.03.2025 року були підписані виконувачем обов`язків начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області Юлією Мороз та скріплені печаткою, водночас їх невід`ємна частина – розрахунок штрафних (фінансових) санкцій за результатами фактичної перевірки – підписана головними державними інспекторами відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту, які, на думку позивача, не є уповноваженими особами на підписання таких рішень. У зв`язку з цим позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам закону щодо форми та порядку їх оформлення. Крім того, позивач стверджує, що у відповідача відсутні правові підстави для застосування до неї фінансових санкцій як за повторне правопорушення у сфері застосування РРО, оскільки актом перевірки не було підтверджено факту виявлення протягом останнього календарного року аналогічного порушення, вчиненого позивачем. Окремо позивач зазначає, що чинне законодавство не містить норм, які б передбачали можливість використання для проведення контрольних розрахункових операцій приватних коштів, у т.ч. і коштів посадових осіб контролюючого органу. Відтак, за відсутності прямого законодавчого дозволу, посадові особи відповідача, на думку позивача, не мали права використовувати власні кошти для здійснення контрольної розрахункової операції.
Ухвалою судді від 23.06.2025 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.126). 
Представник відповідача подав відзив, у якому проти позову заперечив, вказавши на правомірність проведення перевірки та прийняття оскаржуваних рішень, що підтверджується матеріалами перевірки та нормами чинного законодавства (а.с.127-131).
Дослідивши подані документи та матеріали, судом встановлено таке. 
Як убачається з матеріалів справи та пояснень відповідача, на виконання листа ДПС України від 08.01.2025 № 447/7/99-00-07-03-02-07 (вхідний ГУ ДПС у Кіровоградській області від 09.01.2025 №64/8) контролюючим органом проведено аналіз інформації з бази даних СОД РРО щодо здійснення розрахункових операцій суб`єктом господарювання. 
За результатами такого аналізу встановлено, що на господарській одиниці, де здійснює діяльність позивач, розрахункові операції проводилися виключно у безготівковій формі, при цьому готівкові розрахунки були відсутні, що, на думку контролюючого органу, свідчило про відповідність позивача високому критерію ризику. В ході попередньої фактичної перевірки також було підтверджено, що готівкові кошти через програмний реєстратор розрахункових операцій (ПРРО) не проводяться. 
У зв`язку з наведеним контролюючим органом було організовано проведення повторної фактичної перевірки із застосуванням хронометражу (спостереження) за проведенням розрахункових операцій. За результатами такої перевірки та проведеного хронометражу, за твердженням відповідача, підтверджено не проведення розрахункових операцій через ПРРО у готівковій формі, а також встановлено збільшення обсягів виторгу більш ніж у два рази порівняно з аналогічним періодом. 
З урахуванням зазначеного, на підставі рішення керівника Головного управління ДПС у Кіровоградській області, оформленого наказом від 14.01.2025 № 55-п, проведено фактичну перевірку магазину "AUTOMAN", що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Вокзальна, 64. Перевірка проводилась на підставі статті 19-1, підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 – 20.1.11 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.2 пункту 80.2, пункту 80.8 статті 80 Податкового кодексу України, тривалістю не більше десяти діб (а.с.144, 144-звор.). 
Перед початком перевірки посадовими особами відповідача було проведено контрольні розрахункові операції, зокрема: за готівкові кошти було придбано автомобільну акустику та автомагнітолу на загальну суму 2824,00 грн, а також у безготівковій формі було придбано ароматизатор вартістю 220,00 грн (а.с.155). При цьому розрахункова операція за готівкові кошти на суму 2824,00 грн через ПРРО (ф.н. 4000360538) не була проведена, а розрахунковий документ встановленої форми покупцю не видано. Зазначені обставини зафіксовані в акті контрольної розрахункової операції (а.с.134). 
Також, під час співставлення фактичної наявності готівкових коштів на місці проведення розрахунків із сумою коштів, зазначеною у денному звіті ПРРО, контролюючим органом встановлено розбіжність у вигляді надлишку готівкових коштів у розмірі 1400,00 грн, що за загальним підрахунком становило 4224,00 грн, з урахуванням суми контрольної розрахункової операції (а.с.147).
Крім того, у ході перевірки проведено вибірковий опис товарно-матеріальних цінностей, що перебували в реалізації у магазині, на загальну суму 249927,00 грн, який оформлено Додатком №1 до акту фактичної перевірки. Вказаний опис підписаний працівником магазину ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний запис, та отримано другий примірник (а.с.148). 
В ході перевірки посадовими особами відповідача також було вручено запит про надання документів від 24.01.2025 № б/н, яким запропоновано до 10 год. 27.01.2025 надати належним чином завірені копії документів, а саме: трудові договори з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відомості про рух коштів по рахунку, на який надходять кошти з POS-терміналу S1KP06Z1 за період з 01.01.2025 по 24.01.2025; первинні документи на складну побутову техніку, що перебувала в реалізації; відомості про нарахування та виплату заробітної плати за період листопад 2024 – січень 2025; документи, що підтверджують право здійснення діяльності за вказаною адресою (а.с.142). 
У зв`язку з ненаданням запитуваних документів контролюючим органом складено акт ненадання документів, зареєстрований в ГУ ДПС у Кіровоградській області за №144/11-28-07-04 від 31.01.2025 (а.с.139-141). 
За наслідками фактичної перевірки відповідач дійшов висновку про реалізацію товару, не облікованого у встановленому законодавством порядку, на загальну суму 249927,00 грн.
Результати перевірки оформлено контролюючим органом актом фактичної перевірки від 31.01.2025 №905/11/28/РРО/2882312849, яким зафіксовано порушення пунктів 1, 2 та 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі – Закон № 265/95-ВР), а також пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України (далі – ПК України) (а.с.136-138). 
На підставі висновків, викладених в акті фактичної перевірки, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.03.2025 року, зокрема: 
- форми "С" № 00020370704, яким до позивача було застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у загальному розмірі 4924,00 грн, у тому числі: 2824,00 грн, що становить 100 відсотків вартості товару, реалізованого без проведення розрахункової операції через РРО, та 2100,00 грн, що становить 150 відсотків суми виявленої невідповідності готівкових коштів (а.с.150, 153); 
- форми "С" № 00020390704, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 249927,00 грн, що відповідає 100 відсоткам вартості товарів, реалізованих без обліку у встановленому законодавством порядку (а.с.151, 153); 
- форми "ПС" № 00020410704, яким до позивача було застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 1020,00 грн за ненадання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки (а.с.152, 153).
Незгода позивача з прийнятими контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 

Щодо доводів позивача про те, що розрахунки до податкових повідомлень-рішень не були підписані особою, що підписала рішення, а саме керівником.
Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, статті 354 Митного кодексу України, Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", законів із питань зовнішньоекономічної діяльності та інших нормативно-правових актів, а також Положення про Міністерство фінансів України (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375), наказом Міністерства фінансів України від 22 січня 2016 року № 124/28254 затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків. 
Цим Порядком визначено, що податкове повідомлення-рішення підписується керівником податкового органу, виконувачем його обов`язків, його заступником або уповноваженою особою. Жодними положеннями законодавства не передбачено обов`язку зазначених осіб підписувати розрахунки, що додаються до податкового повідомлення-рішення.

Щодо порядку призначення та проведення фактичної перевірки. 
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити перевірки платників податків у порядку, встановленому законом. 
Види перевірок, підстави та процедура їх проведення визначені главою 8 розділу ІІ ПК України. 
Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною є перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності та спрямована, зокрема, на перевірку дотримання порядку здійснення розрахункових операцій. 
Пунктом 80.2 статті 80 ПК України встановлено вичерпний перелік підстав проведення фактичної перевірки, однією з яких є наявність отриманої в установленому законом порядку інформації, що свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України). 
Як убачається з матеріалів справи, на виконання листа ДПС України від 08.01.2025 року № 447/7/99-00-07-03-02-07 контролюючим органом здійснено аналіз інформації з бази даних СОД РРО щодо здійснення розрахункових операцій позивачем. 
За результатами такого аналізу було встановлено, що на господарській одиниці, де здійснює діяльність позивач, розрахункові операції проводилися виключно у безготівковій формі, при відсутності готівкових розрахунків, що, на думку контролюючого органу, свідчило про наявність ризиків порушення вимог законодавства у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій. Аналогічні обставини були зафіксовані й під час попередньої фактичної перевірки, що зумовило необхідність проведення повторної фактичної перевірки із застосуванням хронометражу (спостереження). 
З огляду на зазначене, керівником Головного управління ДПС у Кіровоградській області з посиланням, зокрема на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, прийнято рішення, оформлене наказом від 14.01.2025 року № 55-п, про проведення фактичної перевірки магазину "AUTOMAN". 
Наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року № 477 було затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - Порядок).
Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ даного Порядку, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.
СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.
СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.
СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).
Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.
Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.
Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.
При цьому використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.
Наведені висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 09.09.2024 у справі № 280/6832/23.
Суд зазначає, що інформація, отримана контролюючим органом у результаті аналізу даних СОД РРО та викладена у листі ДПС України від 08.01.2025 № 447/7/99-00-07-03-02-07, є належною підставою для призначення фактичної перевірки у розумінні пункту 80.2 статті 80 ПК України. 
Крім того, Верховним Судом у постанові від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23 (адміністративне провадження № К/990/67/24), ухваленій Судовою палатою, сформульовано правовий висновок, відповідно до якого у випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.
Відповідно до статті 81 ПК України право посадових осіб контролюючого органу на проведення фактичної перевірки виникає за наявності як правових підстав для її проведення, так і за умови дотримання формальних вимог щодо пред`явлення направлення, копії наказу та службових посвідчень. 
Матеріалами справи підтверджено, що перед початком перевірки посадовими особами контролюючого органу були пред`явлені службові посвідчення, направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу про її проведення особі, яка фактично здійснювала розрахункові операції, що відповідає вимогам пунктів 80.1, 80.5, 80.7 та статті 81 ПК України (а.с.145-146). 
Як убачається з акту фактичної перевірки від 31.01.2025 року, перевірка проведена у присутності стажера, який здійснював розрахункові операції, та продавця-консультанта, що узгоджується з приписами Податкового кодексу України та не свідчить про порушення прав платника податків. 
При цьому суд ураховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.12.2020 у справі № 814/733/17, згідно до якої Податковий кодекс України не встановлює обмежень щодо обсягу фактичної перевірки залежно від підстав її проведення, а також позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 03.08.2023 у справі № 640/7480/19, згідно з якою формальні недоліки в оформленні наказу на перевірку не є самі по собі підставою для визнання протиправними наслідків такої перевірки за відсутності впливу на її результати.
Відтак, оцінивши сукупність встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що фактична перевірка позивача призначена та проведена з дотриманням вимог статей 80 та 81 ПК України, а позивачем не доведено наявності порушень з боку контролюючого органу, які вплинули або могли вплинути на правильність висновків перевірки та законність прийнятих за її результатами рішень.

Щодо порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.
Так, відповідно до статті 3 вказаного Закону суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: 
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. 
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється; 
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Водночас, пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 
100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше; 
150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення. 
Судом встановлено, що перед початком перевірки посадовими особами відповідача було проведено контрольні розрахункові операції, зокрема: 
- за готівкові кошти придбано автомобільну акустику та автомагнітолу на суму 2824,00 грн, при цьому розрахункова операція через ПРРО (ф.н. 4000360538) не була проведена, а розрахунковий документ покупцю не видано;
- у безготівковій формі придбано ароматизатор вартістю 220,00 грн (а.с.155).
Ці обставини зафіксовані в акті контрольної розрахункової операції (а.с.134).
Крім того, під час фактичної перевірки контролюючим органом виявлено розбіжність між фактичною наявністю готівки та сумою, зазначеною у денному звіті ПРРО, у вигляді надлишку готівкових коштів у загальній сумі 1400,00 грн, що у сукупності з сумою контрольної розрахункової операції (2824,00 грн) становило 4224,00 грн (а.с.147).
Особа, яка здійснювала розрахункові операції, у письмових поясненнях не заперечувала факт непроведення відповідних операцій через ПРРО (а.с.149).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про правомірність застосування відповідачем до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення пунктів 1 та 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР у загальній сумі 4924,00 грн, у тому числі: 2824,00 грн – за порушення, вчинене вперше, та 2100,00 грн – за кожне наступне порушення.
За таких умов спірне податкове повідомлення-рішення форми "С" від 05.03.2025 року № 00020370704, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 4924,00 грн, є правомірним та такими, що скасуванню не підлягає.

Щодо порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР.
Пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Згідно зі статтею 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння). 
Так, в ході перевірки проведено вибірковий опис товарно-матеріальних цінностей, що перебували в реалізації у магазині, на загальну суму 249927,00 грн, який оформлено Додатком №1 до акту фактичної перевірки, підписаний працівником магазину (а.с.148).
У зв`язку з цим посадовими особами відповідача вручено запит про надання документів від 24.01.2025 року № б/н, яким запропоновано позивачу до 10 години 27.01.2025 року надати належним чином завірені копії документів, а саме: трудові договори з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відомості про рух коштів по рахунку, на який надходять кошти з POS-терміналу S1KP06Z1 за період з 01.01.2025 по 24.01.2025; первинні документи на складну побутову техніку, що перебувала в реалізації; відомості про нарахування та виплату заробітної плати за період листопад 2024 – січень 2025; документи, що підтверджують право здійснення діяльності за вказаною адресою (а.с.142). 
Оскільки запитуваних документів надано не було контролюючим органом складено акт ненадання документів, зареєстрований в ГУ ДПС у Кіровоградській області за №144/11-28-07-04 від 31.01.2025 (а.с.139-141). 
Відтак, контролюючим органом за наслідками фактичної перевірки зроблено висновок про реалізацію позивачем товарів, не облікованих у встановленому законодавством порядку, на загальну суму 249927,00 грн, що стало підставою для застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) відповідно до статті 20 Закону № 265/95-ВР у розмірі 249927,00 грн, тобто 100 % вартості товарів, реалізованих без обліку (а.с.151).
Однак суд зазначає, що норми податкового законодавства не обмежують право платника податків на подання первинних документів виключно періодом проведення перевірки.
Так, за приписами абзацу другого пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Пунктом 86.7 статті 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. 
Таким чином, у випадку незгоди платника податків з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, він має право подати свої заперечення на акт та додаткові документи і пояснення. Якщо додаткові документи будуть подані до прийняття рішення контролюючим органом за результатами проведеної перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. 
У постанові від 21.09.2023 року у справі № 280/1310/22 Верховний Суд дійшов висновку, що документи, надані разом із запереченнями, є наданими "під час проведення перевірки", тому мають бути враховані при прийнятті рішення: "До заперечень на акт перевірки позивач надав підтвердження установленого порядку ведення обліку товарів […]. Заперечення на акт перевірки і додані до них документи є невід`ємною частиною матеріалів перевірки і мають бути враховані контролюючим органом під час прийняття рішення в силу пункту 86.1., підпункту 86.7.4. пункту 86.7. статті 86 ПК України. Наведене підтверджує, що саме під час проведення перевірки суб`єкт господарювання надав контролюючому органу у паперовій формі документи, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті)". 
Як установлено судом, позивачка, не погоджуючись із висновками фактичної перевірки, своєчасно подала до ГУ ДПС у Кіровоградській області заперечення на акт перевірки, до якого долучила докази на підтвердження ведення обліку товарних запасів (а.с.38-39).
Згідно з листом ГУ ДПС у Кіровоградській області №2236/6/11-28-07-04-02/2882312849 від 28.02.2025, контролюючий орган за результатами розгляду заперечення не надав належної правової оцінки зазначеним документам (а.с.40-44). 
Ухвалою суду від 20.01.2026 відповідача зобов`язано надати пояснення та документи щодо: надходження заяви (відповіді) позивача від 26.01.2025 року на виконання запиту від 24.01.2025 року № б/н та документів, долучених до неї; документів, поданих позивачем разом із запереченням на акт перевірки від 31.01.2025 р.; надання контролюючим органом правової оцінки зазначеним документам та врахування їх при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 05.03.2025 щодо застосування штрафних санкцій відповідно до статті 20 Закону № 265/95-ВР та пункту 121.1 статті 121 ПК України (а.с.158-159).
На виконання ухвали суду представник відповідача надав інформацію та документи, що підтверджують подання до ГУ ДПС заперечення на акт фактичної перевірки від 31.01.2025 (вх.№6821/6 від 19.02.2025) із долученням засвідчених копій: форми обліку товарних запасів – на 2 аркушах; видаткових накладних – на 32 аркушах (а.с.160-202).
Водночас, не надано ані висновку про розгляд заперечень від 28.02.2025 №22/11-28-07-04-2882312849, ані протоколу засідання комісії від тієї ж дати №22/11-28-07-04-2882312849, на які посилається представник відповідача, що унеможливлює перевірку змісту та повноти розгляду заперечень і мотивів прийняття рішення контролюючим органом.
Однак, з пояснень представника відповідача вбачається, що підставою для застосування штрафних санкцій за статтею 20 Закону № 265/95-ВР стало ненадання позивачем документів безпосередньо під час перевірки. Відтак відповідач фактично зводить підстави притягнення позивача до відповідальності до формального факту ненадання документів під час перевірки, не враховуючи подані своєчасно заперечення та документи. 
Таким чином, кваліфікація дій позивача саме як реалізація нею товарів, не облікованих у встановленому законом порядку на загальну суму 249927 грн, є передчасною та безпідставною, оскільки документи, що підтверджують облік товарних запасів, були подані у передбаченому законом порядку до прийняття спірного рішення. 
Неврахування відповідачем своєчасно поданих заперечень/документів порушує принципи об`єктивності, повноти та справедливості податкового контролю і є самостійною підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду, сформульованих у постанові від 12.07.2023 у справі № 200/4704/21. 
Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення форми "С" від 05.03.2025 р. № 00020390704, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 249927,00 грн, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо порушення позивачем пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.
Пункт 85.2 статті 85 ПК визначає, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. 
При цьому згідно з пунктом 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - 
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень. 
Верховний Суд в постанові від 17.08.2023 р. у справі № 380/8798/21 вказав, що обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати до прийняття відповідного рішення й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, при прийнятті рішення, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.
Як встановлено судом, в ході перевірки посадовими особами відповідача було вручено запит про надання документів від 24.01.2025 № б/н, яким запропоновано до 10 год. 27.01.2025 надати належним чином завірені копії документів, в тому числі: трудові договори з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відомості про рух коштів по рахунку, на який надходять кошти з POS-терміналу НОМЕР_2 за період з 01.01.2025 по 24.01.2025; відомості про нарахування та виплату заробітної плати за період листопад 2024 – січень 2025; документи, що підтверджують право здійснення діяльності за вказаною адресою (а.с.142). 
У зв`язку з ненаданням запитуваних документів контролюючим органом складено акт ненадання документів, зареєстрований в ГУ ДПС у Кіровоградській області за №144/11-28-07-04 від 31.01.2025 (а.с.139-141). 
При цьому суд звертає увагу на те, що, на відміну від ситуації з підтвердженням обліку товарних запасів, доказів подання інших запитуваних документів разом із запереченнями на акт перевірки або до моменту прийняття податкового повідомлення-рішення матеріали справи не містять, а позивачем таких доказів до суду не надано. 
За встановлених обставин порушення позивачем обов`язку, передбаченого пунктом 85.2 ст. 85 ПК України, є доведеним, а підстави для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 121.1 статті 121 цього Кодексу, відсутні. 
За таких умов спірне податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 05.03.2025 року № 00020410704, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 1020,00 грн, є правомірним та такими, що скасуванню не підлягає.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частина 3 статті 139 КАС України вказує, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При зверненні до суду з даним позовом позивачка сплатила судовий збір в сумі 2558,72 грн (а.с.1), а тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (97,68 %) на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 2499,36 грн.
Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, 

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "С" від 05.03.2025 № 00020390704, яким до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 249927,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (ЄДРПОУ ВП 43995486) судовий збір в сумі 2499,36 грн.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА