Справа № 444/306/25 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р. Й. 
Провадження № 22-ц/811/2504/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 лютого 2026 року м. Львів 
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів на утримання дитини, 

встановив:
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з  ОСОБА_2  на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 за період з 01.07.2024 року по 02.01.2025 року у розмірі 33223 грн. 44 коп. та судові витрати у розмірі 5000 грн., понесені на оплату правової допомоги.
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 09.06.2018 року перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14.03.2024 року. 
У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою.
Згідно судового наказу, виданого Жовківським районним судом Львівської області 05.06.2024 року, присуджено до стягнення з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1  аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня подання заяви 04.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі даного судового наказу відкрито виконавче провадження №75994559.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №75994559 від 31.12.2024 року, заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з квітня 2024 року по 02.01.2025 року становить 46809 грн. 06 коп., за вказаний період відповідачем сплачено аліменти лише в грудні 2024 року у розмірі 15552 грн. 40 коп.
Вважає, що відповідач умисно не виконує свого обов`язку по сплаті аліментів, оскільки має фінансову можливість їх сплачувати у розмірі, визначеному судом, тому з нього підлягає стягненню пеня за несплату аліментів на утримання дитини, за період з 01.07.2024 року по 02.01.2025 року в розмірі 33223 грн. 44 коп.
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просила його скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що обізнаність відповідача про відкриття виконавчого провадження та написання ним заяви 10.09.2024 року державному виконавцю лише підтверджує факт ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів. 
Наголошує, що 10.09.2024 року відповідач був обізнаний про наявність у нього обов`язку зі сплати аліментів з червня 2024 року та наявність заборгованості по сплаті аліментів за період з червня 2024 року по 10.09.2024 року, однак, відповідач добровільно заборгованість не сплатив і не надав підтвердження утримання дитини в цей період на добровільній основі, а отже, відповідача не цікавило, за які саме кошти позивачка утримувала дитину самостійно у період з червня по грудень 2024 року і він не вчинив активних дій щодо сплати аліментів.
Додає, що відповідач, знаючи про невиконання ним обов`язку щодо сплати аліментів, умисно не вчинив жодних дій щодо перерахунку коштів на утримання дитини.
Звертає увагу суду, що написання ОСОБА_2 заяви про можливість стягнення аліментів з його заробітної плати не є вчиненням ним дій щодо сплати аліментів. Лише добровільно написана заява відповідачем за місцем праці в бухгалтерський відділ щодо стягнення з нього частини з доходу на утримання дитини до відкриття виконавчого провадження є активною дією щодо сплати аліментів, чого відповідачем не було вчинено. Тому посилання на заяву від 10.09.2024 року не є підставою для звільнення ОСОБА_2 від застосування санкцій щодо несплати ним аліментів. 
Окрім того, відповідач, отримуючи до січня 2025 року заробітну плату, був обізнаний про те, що аліменти на утримання дитини не стягуються з його заробітної плати і самостійно цього не здійснював.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 27.01.2026 року, є дата складення повного судового рішення – 06.02.2026 року.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).
05.06.2024 року Жовківським районним судом Львівської області видано судовий наказ №444/1397/24 про стягнення з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1  аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня подання заяви 04.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14).
Постановою державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.09.2024 року відкрито виконавче провадження №75994559 з виконання судового наказу Жовківського районного суду Львівської області №444/1397/24 від 05.06.2024 року (а.с.42).
10.09.2024 року ОСОБА_2 подав до Жовківського відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмову заяву про стягнення з нього аліментів та заборгованості через фінансовий відділ його місця працевлаштування, яка зареєстрована за вх. №3028 від 10.09.2024 року (а.с.43).
Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 31.12.2024 року, виданого старшим державним виконавцем Жовківського ВДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ковальчук Ю.Ю. у виконавчому провадженні щодо примусового виконання судового наказу №444/1397/24, з квітня 2024 року по грудень 2024 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах становила 46809 грн. 06 коп. (загальна сума заборгованості – 61868 грн. 43 коп., з яких 15552 грн. 40 коп. боржником сплачено у грудні 2024 року) (а.с.11-13).
Відповідно до частин другої, третьої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі статею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 196 СК України, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожний день прострочення від дня прострочення аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості, лише у разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду.
Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.
Тобто стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України). 
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19, згідно з яким, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що в діях відповідача ОСОБА_2 відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, оскільки ОСОБА_2 на наступний день після відкриття виконавчого провадження №75994559 з виконання судового наказу Жовківського районного суду Львівської області №444/1397/24 від 05.06.2024 року подав до Жовківського відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмову заяву про стягнення з нього аліментів та заборгованості через фінансовий відділ його місця працевлаштування, і в подальшому аліменти підлягають стягненню державним виконавцем з заробітної плати боржника шляхом вчинення відповідних виконавчих дій без його особистої у цьому участі. 
З висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи, якими встановлено відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.
При цьому, суд правильно врахував, що відповідачем своєчасно подана заява про стягнення заборгованості по сплаті аліментів одразу, коли йому стало відомо про наявність такої.
Таким чином, за встановлених і наведених вище обставин справи, в колегії суддів немає підстав для інших висновків по суті вирішення даного спору, ніж тих, що дійшов суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд повно та правильно встановив обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, не допустив порушень норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування рішення, застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – залишити без змін. 
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 

ухвалив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 06 лютого 2026 року.

Головуючий        С.М. Бойко 

Судді:          С.М. Копняк 

А.В. Ніткевич