Єдиний унікальний номер справи 372/5868/23
Провадження №22-ц/824/234/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Журби С.О., 
суддів Писаної Т.О., Приходька К.П., 
розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 квітня 2024 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАЙДУЖНИЙ-3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року до Обухівського районного суду Київської області з позовом звернулося ОСББ «РАЙДУЖНИЙ-3», в якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість зі сплати внесків та платежів в сумі 15934,27 грн, а також судовий збір.
Позов мотивований тим, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1 , управителем якої являється, створений 27 січня 2016 року, ОСББ «РАЙДУЖНИЙ-3». 
01.03.2019 року ОСББ «РАЙДУЖНИЙ-3» укладено з ОСОБА_1 . Договір відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя. П.4.2.5 вказаного договору передбачено, що власник приміщення зобов`язується у встановлені терміни сплачувати належні платежі, економно використовувати воду, електричну та теплову енергію.
Крім того, 01.03.2019 року до вказаного Договору укладено Додаткову угоду №1, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що під час організаційних заходів пов`язаних із укладанням договору про користування електричною енергією з Обухівським РП ПАТ «Київобленерго», за період з 01.03.2019 року по дату укладання відповідного договору з Обухівським РП ПАТ «Київобленерго», Власник зобов`язується сплачувати Управителю, в якості компенсації витрат за електроенергію (в тому числі вуличне освітлення) грошові кошти в розмірі згідно виставлених Управителем рахунків. Розмір компенсації таких витрат розраховується за даними приладів обліку (лічильників) або, у разі їх відсутності, розподіляється між власниками пропорційно загальної площі приміщень, що перебувають у їх власності.
В той же час відповідачка не в повному обсязі здійснює сплату внесків та платежів, а тому станом на 01.10.2023 року має заборгованості в загальному розмірі 15934,27 грн.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 квітня 2024 року позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати внесків та платежів в сумі 15934,27 грн, та судовий збір 2684,00 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що суд першої інстанції постановив оскаржуване судове рішення з порушенням норм матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи і визнав встановленими обставини справи, які не були доведені, зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи. 
В мотивування доводів апеляційної скарги апелянт зазначила, що нею як власником квартири здійснено оплату внесків у повному обсязі у розмірах, визначених рішенням загальних зборів та чинним законодавством. Крім внесків, нею також здійснюється компенсація витрат за електроенергію за даними персонального лічильника, на підставі додаткової угоди. Фіксована ціна на електричну енергію за 1 кВт Додатковою угодою № 1 від 01.03.2019 року не визначається, а керуючись нормами чинного законодавства визначена у додатку 3 до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого Постановою КМУ від 05.06.2019 №483. Оскільки квартира АДРЕСА_2 є об`єктом побутового споживання, тому фіксована ціна на електричну енергію використовується як для побутових споживачів. Відтак вважає, що взаємовідносини між нею та відповідачем на час відсутності індивідуального договору з постачання електроенергії передбачають визначення розміру (кількості спожитих кВт), порядку сплати компенсації за використану електроенергію, але не встановлюють тариф (фіксовану ціну за 1 кВт). 
На адресу суду від позивача надійшов відзив, в якому позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Судом в ході розгляду справи встановлено, що Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАЙДУЖНИЙ-3» створено 27 січня 2016 року.
Установчими зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РАЙДУЖНИЙ-3» 27.01.2016 року затверджено Статут ОСББ «РАЙДУЖНИЙ-3».
Взаємовідносини між власниками квартир/нежитлових приміщень та ОСББ «РАЙДУЖНИЙ-3» як управителем урегульовані також відповідними договорами.
Із ОСОБА_1 01 березня 2019 року укладено Договір відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя.
Окрім того, 01 березня 2019 року до Договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя від 01.03.2019 р. між ОСББ «РАЙДУЖНИЙ-3» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1, відповідно до якої «Сторони дійшли згоди, що під час організаційних заходів пов`язаних із укладанням договору про користування електричною енергією з Обухівським РП ПАТ «Київобленерго», за період з 01 березня 2019 року по дату укладання відповідного договору з Обухівським РП ПАТ «Київобленерго», Власник зобов`язується сплачувати Управителю, в якості компенсації витрат за електроенергію (в тому числі вуличне освітлення) грошові кошти в розмірі згідно виставлених Управителем рахунків. Розмір компенсації таких витрат розраховується за даними приладі обліку (лічильників) або, у разі їх відсутності, розподіляється між власниками пропорційно загальної площі приміщень, що перебувають у їх власності.».
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що всупереч вимог законодавства та укладених між сторонами договорів відповідач порушує свої зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості перед ОСББ. 
Як убачається з апеляційної скарги, переважна більшість її доводів фактично повторюють позицію відповідача, заявлену ним в ході розгляду справи в суді першої інстанції. 
Така позиція вже була належним чином досліджена судом першої інстанції в ході розгляду справи, за результатами чого їй була дана належна правова оцінка, з якою в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду. 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.
В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:
«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.
Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»
Таким чином, апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Крім того колегія суддів при вирішенні апеляційної скарги звертає увагу на доводи апелянта про те, що додаткова угода не встановлює фіксованої ціни на електроенергію, тому вона має відшкодуватися за тарифами для побутових споживачів. 
Така позиція апелянта не може бути прийнята апеляційним судом. 
Як вбачається з матеріалів справи, 01 березня 2019 року до Договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя від 01.03.2019 р. між ОСББ «РАЙДУЖНИЙ-3» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1, відповідно до якої «Сторони дійшли згоди, що під час організаційних заходів пов`язаних із укладанням договору про користування електричною енергією з Обухівським РП ПАТ «Київобленерго», за період з 01 березня 2019 року по дату укладання відповідного договору з Обухівським РП ПАТ «Київобленерго», Власник зобов`язується сплачувати Управителю, в якості компенсації витрат за електроенергію (в тому числі вуличне освітлення) грошові кошти в розмірі згідно виставлених Управителем рахунків. Розмір компенсації таких витрат розраховується за даними приладі обліку (лічильників) або, у разі їх відсутності, розподіляється між власниками пропорційно загальної площі приміщень, що перебувають у їх власності.».
При цьому, 01.12.2016 року між ТОВ «КИЇВЩИНА-ЖИТЛО» та ОСБББ «РАЙДУЖНИЙ-3» укладено договір №01/12-16, відповідно до умов якого в період проведення організаційних заходів пов`язаних із укладанням власниками квартир та управителем багатоквартирного будинку прямих договорів із електропостачальною організацією, управитель зобов`язується компенсувати вартість електричної енергії, що безпосередньо споживається власниками квартир та управителем багатоквартирного будинку ТОВ «КИЇВЩИНА-ЖИТЛО», яка є замовником будівництва багатоквартирного будинку та є споживачем електричної енергії на підставі договору укладеного з постачальником ПАТ «Київобленерго».
Пунктом 2.4 указаного договору визначено, що компенсації підлягають витрати ТОВ «КИЇВЩИНА-ЖИТЛО» на оплату спожитої електроенергії за цінами організації-постачальника (на підставі отриманих рахунків від постачальника електроенергії) в обсязі, встановленому відповідно до п.п.2.3 цього Договору. 
Крім того, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 01.03.2019 року, відповідно до якої остання гарантувала сплату вартості спожитої електроенергії за тарифами забудовника (том ІІ, а.с. 7 том 2).
Виходячи з вищевказаного, та беручи до уваги, те що прямого договору з електропостачальною організацією не укладено, застосовування в даному випадку фіксованого тарифу для побутових споживачів не проводиться. Водночас умовами додаткової угоди чітко визначено, що власник компенсує управителю витрати на підставі виставлених рахунків, відповідно в таких рахунках може бути визначена вартість електроенергії.
Таким чином прорахунок ОСОБА_1 по невірним тарифам та сплата неповної вартості спожитої електроенергії призвела до утворення заборгованості. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана 

К.П. Приходько