ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/2893/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Новікової Н.А. 
при секретарі судового засідання Базаки А.А.
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу,
за позовом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; код ЄДРПОУ: 00100227),
до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" (61057, місто Харків, вулиця Гоголя, будинок 10; код ЄДРПОУ: 42206328),
про стягнення коштів, -
за участю представників учасників процесу:
позивача: Гур`янова С.Б., довіреність від 20.11.2024 року
відповідача: Шемаєва В.В., адвокат, довіреність від 26.12.2024 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО", звернувся до Господарського суду Харківської області через систему «Електронний суд» з позовною заявою (вх. № 2893/25 від 21.08.2025) до відповідача, ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ", про стягнення коштів у загальному розмірі 275 289 236,03 грн (з урахуванням ухвал суду про закриття провадження в частині від 12.11.2025 року та від 26.11.2025 року), з них: 
- заборгованість за послуги з передачі електричної енергії у розмірі 249 203 664,95 грн;
- 3 % річних у розмірі 12 655 510,70 грн;
- інфляційні втрати у розмірі 13 430 060,38 грн.
Також, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, що складаються із суми судового збору.
Підставою позову визначено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0099-02024-ПП від 01.01.2024.
25.08.2025 ухвалою Господарського суду Харківської області позовну заяву ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (вх. № 2893/25 від 21.08.2025) залишено без руху. Встановлено позивачу для усунення недоліків позовної заяви 10-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до Господарського суду Харківської області: - документа, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 847 840,00 грн; - відомостей про адресу місцезнаходження відповідача у відповідності до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
01.09.2025 ухвалою Господарського суду Харківської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2893/25. Справу № 922/2893/25 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання.
12.11.2025 ухвалою Господарського суду Харківської області задоволено заяву позивача (вх. № 25409 від 03.11.2025 року) та клопотання відповідача (вх. № 25679 від 05.11.2025 року) про закриття провадження. Закрито провадження у справі № 922/2893/25 в частині стягнення заборгованості за послуги з передачі електричної енергії у розмірі 430 017 059,95 грн.
26.11.2025 ухвалою Господарського суду Харківської області задоволено клопотання відповідача про закриття провадження в частині (вх. № 27279 від 24.11.2025 року). Закрито провадження у справі № 922/2893/25 в частині стягнення заборгованості за послуги з передачі електричної енергії у розмірі 100 000 000,00 грн.
03.12.2025 ухвалою Господарського суду Харківської області відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення комплексної економічної та електротехнічної експертизи (вх. № 26300 від 12.11.2025 року).
Також, 03.12.2025 протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
14.01.2026 ухвалою Господарського суду Харківської області заяву позивача про збільшення позовних вимог (вх. № 29605 від 17.12.2025 року) залишено без розгляду. При цьому, суд зазначив, що питання про закриття провадження в частині 140 062 184,79 грн заборгованості за послуги з передачі електричної енергії буде вирішено під час вирішення спору по суті.
Також, 21.01.2026 року до суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження (вх. № 1670) в частині стягнення заборгованості за послуги з передачі електричної енергії в повному обсязі на підставі повного врегулювання наявної заборгованості.
Відносно реалізації сторонами свого права на подання заяв по суті справи: 22.09.2025 до суду від відповідача надійшов відзив (вх. № 21902).
Відповідач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, хоча був належним чином повідомлений про подання відзиву, про що свідчить квитанція про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС № 4553230, яка додана відповідачем до відзиву.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Так, у відповідності до ч. 3 ст. 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду. В свою чергу, відповідно до ч. 1, 2 ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. 
Суд констатує про те, що ним дотримані строки проведення підготовчого провадження. При цьому, строки розгляду справи по суті для даної конкретної справи є нерозумними, адже суд надавав можливість учасниками справи реалізувати свої права у зв?язку із регулярною сплатою заборгованості протягом розгляду справи.
У пунктах 2, 4 частини 3 статті 129 Конституції України закріплені такі основні засади судочинства як: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зазначені принципи знайшли своє відображення у статтях 7, 13 ГПК України, а тому господарські суди зобов`язані реалізовувати їх під час здійснення господарського судочинства. Закон України "Про судоустрій та статус суддів" (пункт 3 статті 7) також гарантує право кожного на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку. Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (див. рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09 жовтня 1979 року, пункт 24, Series A N 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява №38695/97, пункт 43, ECHR 2000-II). Суд констатує про те, що під час розгляду справи, були створені належні умови для реалізації сторонами своїх прав, що передбачені ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, всебічно та повно перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Як зазначено у позовній заяві, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» наказом № 549 від 03.10.2023 року затвердило умови договору про надання послуг з передачі електричної енергії.
Заявою-приєднанням до договору про надання послуг з передачі електричної енергії за підписом Генерального директора Новікова Ю.В. ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» на підставі вільного волевиявлення щодо приєднання до умов Договору в повному обсязі, засвідчив дане приєднання, а також підтвердив ознайомлення з текстом Договору.
НЕК «Укренерго» направило на адресу ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" повідомлення про приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії (вих. № 01/61586 від 15.11.2023), яким проінформувало Користувача про приєднання до умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії (далі – Договір) - ідентифікатор договору № 0099-02024-ПП, дата акцептування 01.01.2024 року.
Укладений між НЕК «УКРЕНЕРГО» та ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0099-02024-ПП від 01.01.2024 (надалі – «Договір») є публічним та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та розміщений на офіційному сайті НЕК «Укренерго». З моменту акцептування заяви-приєднання до Договору, в порядку встановленому Кодексом системи передачі (далі – КСП), Користувач набуває всіх прав та зобов`язань за Договором і несе відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами Договору, КСП та чинним законодавством України.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що ОСП безперервно надає послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору.
Згідно з п. 4.1. Договору планова та/або фактична вартість Послуги визначається на підставі діючого на момент надання Послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії та/або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії встановлюється НКРЕКП відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті https://uа.еnergу/.
Ціна цього Договору, відповідно до п. 4.3, визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік. На підставі п. 5.1 для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяги Послуги. Плановий обсяг Послуги визначається відповідно до розділу XI КСП на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну відповідну декаду розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги формується без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. Фактичний обсяг Послуги в розрахунковому періоді визначається відповідно до розділу XI КСП «Надання послуг з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління».
Розділом 6 Договору Сторони погодили наступний порядок розрахунків. 
По-перше, п. 6.1 Договору визначено, що розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць. 
По-друге, п. 6.2 Договору передбачено, що Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів і розрахунків:
- 1 платіж – до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;
- 2 платіж – до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;
- 3 платіж – до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості послуги, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду.
По-третє, згідно з п. 6.4 Договору Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. 
Оплату вартості Послуги після коригування обсягів та вартості Послуг Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) або Акт приймання-передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів прийманняпередачі Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта приймання-передачі Послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі Послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем.
Пунктом 6.5 Сторони погодили, що у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначені в акті приймання-передачі Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим Договором термін. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.
Як стверджує позивач, на виконання умов договору за період з січня 2025 року по червень 2025 року Позивачем надано Відповідачу послуги з передачі електричної енергії на відповідну суму та скориговано сторонами фактичний обсяг електроенергії, що підтверджується Актами приймання – передачі послуги та Актами коригування до актів приймання-передачі.
На підтвердження фактичних обсягів послуги (до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно)) за допомогою Сервісу «Аскод-онлайн» - сервісу електронного документообігу у відповідності до п. 6.4. Договору сформовано та направлено: 31.01.2025 - акт від 31.01.2025 за послугу з передачі електричної енергії (ПРА-0008355) на суму 183211542,89 грн; 28.02.2025 - акт від 28.02.2025 за послугу з передачі електричної енергії (ПРА-0008907) на суму 189798043,21 грн; 05.03.2025 - акт від 05.03.2025 за послугу з передачі електричної енергії (Акт коригування) (ПРА_К-0008512) розмір і вартість послуги збільшено на - 74487,15 грн; 06.03.2025 - акт від 06.03.2025 за послугу з передачі електричної енергії (Акт коригування) (ПРА_К-0008585) розмір і вартість послуги збільшено на 3749,25 грн. 10.03.2025; акт від 10.03.2025 за послугу з передачі електричної енергії (Акт коригування) (ПРА_К-0008695) - розмір і вартість послуги зменшено на 11212,23 грн; 12.03.2025р. - акт від 10.03.2025 за послугу з передачі електричної енергії (Акт коригування) (ПРА_К-0008812) розмір і вартість послуги зменшено на -11014,97 грн; 14.03.2025 - акт від 14.03.2025 за послугу з передачі електричної енергії (Акт коригування) (ПРА_К-0008903) розмір і вартість послуги збільшено на 13903,5 грн; 17.03.2025 - акт від 17.03.2025 за послугу з передачі електричної енергії (Акт коригування) (ПРА_К-0008985) розмір і вартість послуги зменшено на -9652,54 грн; 19.03.2025 - акт від 19.03.2025 за послугу з передачі електричної енергії (Акт коригування) (ПРА_К-0009100) розмір і вартість послуги збільшено на 32368,15 грн; 31.03.2025 - акт від 31.03.2025 за послугу з передачі електричної енергії (ПРА-0009472) на суму 171055204,90 грн; 01.04.2025 - акт від 01.04.2025 за послугу з передачі електричної енергії (Акт коригування) ПРА_К-0009303) розмір і вартість послуги збільшено на 4814,87 грн; 04.04.2025 - акт від 01.04.2025 за послугу з передачі електричної енергії (Акт коригування) (ПРА_К-0009503) розмір і вартість послуги збільшено на 5606,43 грн. 30.04.2025 - акт від 30.04.2025 за послугу з передачі електричної енергії (ПРА-0010038) на суму 145360310,44 грн; 02.05.2025 - акт від 02.05.2025 за послугу з передачі електричної енергії (Акт коригування) (ПРА_К-0009587) розмір і вартість послуги зменшено на -3845,67 грн; 07.05.2025 - акт від 07.05.2025 за послугу з передачі електричної енергії (Акт коригування) (ПРА_К-0009688) розмір і вартість послуги збільшено на 41675,29 грн; 31.05.2025 - акт від 31.05.2025 за послугу з передачі електричної енергії (ПРА-0010642) на суму 143640066,60 грн; 02.06.2025 - акт від 02.06.2025 за послугу з передачі електричної енергії (Акт коригування) (ПРА_К-0009901) розмір і вартість послуги зменшено на -7297,44 грн; 30.06.2025 - акт від 30.06.2025 за послугу з передачі електричної енергії (ПРА-0011236) на суму 129325491,07 грн.
Позивач зазначає, що підписанням актів за період з січня 2025 по червень 2025 Сторони підтверджують факт належного надання ОСП Послуги Користувачу, відповідно до умов Договору. Крім цього, підписанням цих актів Користувач підтвердив, що не має претензій до ОСП стосовно наданої Послуги за розрахунковий період.
Як стверджує позивач, за період з січня 2025 по червень 2025 за надані послуги відповідно до Договору відповідачем сплачено 530 017 059,95 грн (з урахуванням ухвал суду про закриття провадження в частині від 12.11.2025 року та від 26.11.2025 року), а отже загальний розмір заборгованості складає 249 203 664,95 грн.
При цьому, в межах розгляду справи по суті позивачем разом із заявою про збільшення позовних вимог (вх. № 29605 від 17.12.2025) фактично заявлено про закриття провадження в частині стягнення 140 062 184,79 грн, з яких: 
- 140 000 000,00 грн сплачені відповідачем, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями №23860 від 28.11.2025 та №23890 від 29.11.2025;
- 62 184,79 грн здійснено коригування у бік зменшення, що підтверджується Актом від 04.11.2025 та Актом від 04.12.2025.
Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3 % річних у розмірі 12 655 510,70 грн та інфляційні втрати у розмірі 13 430 060,38 грн (з урахуванням заяви позивача (вх. № 25409 від 03.11.2025 року)).
22.09.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 21902).
Як стверджує відповідач, надані Позивачем, в якості додатку копії Актів приймання-передачі Послуги не є такими, що відображають фактичний обсяг наданої послуги, а містять віртуальні, непідтверджені документально обсяги наданої послуги на остатній день місяця, що дає підстави для однозначного твердження, що визначення фактичного обсягу наданої послуги, з подальшим застосуванням в розрахунках не відбувалось, а дані, зазначені в актах приймання-передачі Послуги, не є достовірними та не можуть бути використані як підтверджена база нарахування штрафних санкцій за умовами Договору.
Так, п. 9.14.3. Кодексу комерційного обліку встановлює, що учасники ринку та АР використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, що отримані від АКО та зберігаються у нього для кожної ТКО. При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 53 Закону України «Про ринок електричної енергії» функції адміністратора комерційного обліку покладаються на оператора системи передачі - ПрАТ «НЕК «Укренерго», тобто на Позивача. 
Так, у відповідності до фактичних обсягів спожитої електричної енергії Споживачами ПрАТ «Харківенергозбут», отриманими від операторів систем розподілу та оператора системи передачі за спірні місяці було виявлено невідповідність визначення фактичного обсягу наданих послуг з передачі електричної енергії, які були зазначені Позивачем в актах приймання передачі Послуги.
Також, на переконання відповідача, твердження Позивача про те, що ОСП правомірно нарахував і зазначив в актах та надісланих з ними рахунках вартість наданих послуг не відповідає дійсності. Так, до фактичних обсягів Послуги, самостійно визначених позивачем в актах приймання-передачі, в порушення вимог КСП додатково включено обсяг передачі електричної енергії споживачам, з якими Позивач уклав договір на передачу електричної енергії і які оплачують послуги з передачі безпосередньо Позивачу. Такими споживачами у спірний період були ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХАРКІВСЬКИЙ ПІДШИПНИКОВИЙ ЗАВОД» (договір № 341), ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХАРКІВСЬКИЙ ПІДШИПНИКОВИЙ ЗАВОД» (договір №03-937К), ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» (договір № 195УП), ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХАРКІВСЬКИЙ ВЕРСТАТОБУДІВНИЙ ЗАВОД» (договір № 17УП), ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АВТОЗАПЧАСТИНА» (договір № 5-659К), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЕГА» (договір № 201.01), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІРПІС-ПРОФІЛЬ» (договір № 169).
Таким чином, як зазначено у відзиві, такі дії призвели до того, що Позивач двічі отримував оплату за послуги з передачі електричної енергії, а після цього до Відповідача ще й намагається застосувати відповідальність за порушення неіснуючого грошового зобов`язання.
Також, як за зазначає відповідач, на його адресу надходить численна кількість звернень споживачів з приводу незгоди з обсягом спожитої електричної енергії за даними АТ «Харківобленерго», як ОСР та ППКО, зокрема, за спірний період. Водночас, вирішення спірних питань між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії іноді займає дуже великий період часу. Як приклад, відповідач надає акт коригування № ПРА_К-0011696 до Акту приймання-передачі Послуги від 31.07.2022, який оформлений лише 12 вересня 2025 року.
Отже, на думку відповідача, такий приклад є підтвердженням того факту, що відомості, які містяться у наданих Позивачем Актах приймання-передачі Послуги за спірний період, не відповідають фактичним обсягам переданої електричної енергії, оскільки за таких обставин Акт коригування за послуги, надані у 2025 році можуть надійти лише у 2028 році.
Відповідач зазначає, що як наслідок всі розрахунки 3 % річних, та інфляційних втрат, у відповідності до вимог п. 6.4. Договору повинні здійснюватись після 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно). Отже, з огляду на вищенаведені умови договору – початок розрахунку 3% річних та інфляційних втрат мають здійснюватись не раніше ніж підтверджена належними та допустимими доказами дата отримання акта коригування за відповідний розрахунковий місяць, які відображають достовірний обсяг переданої електричної енергії.
Отже, на переконання відповідача, всі розрахунки зроблені невірно та явно мають завищені та подвійні нарахування, що, в свою чергу, свідчить про недостовірність доказів, так як у відповідності до вимог ст. 78 ГПК України - достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Також, відповідач у відзиві на позов зазначає про сплату 373 216 357,77 грн і просить закрити провадження у відповідній частині, що вирішено відповідною ухвалою в межах підготовчого провадження.
Під час судового засідання 21.01.2026 року представник відповідача в усному порядку заявив клопотання про зменшення похідних нарахувань – 3% річних та інфляційних втрат, обґрунтовуючи це, зокрема, повною сплатою заборгованості, наявною ситуацією в електроенергетиці.

Надаючи правову кваліфікацію вищевказаним обставинам, що стали предметом спору між сторонами у даній справі, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з такого.

У відповідності до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
У силу положень ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відносно заборгованості за послуги з передачі електричної енергії.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, між НЕК «УКРЕНЕРГО» та ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0099-02024-ПП від 01.01.2024 шляхом приєднання ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» до умов цього публічного договору.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що ОСП безперервно надає послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору.
Під час подання позовної заяви ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" визначено в якості предмета позову, зокрема, стягнення суми заборгованості за послуги з передачі електричної енергії у розмірі 779 220 724,90 грн.
В подальшому, на підставі заяви позивача (вх. № 25409 від 03.11.2025 року) та клопотання відповідача (вх. № 25679 від 05.11.2025 року) ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.11.2025 року закрито провадження у справі № 922/2893/25 в частині стягнення заборгованості за послуги з передачі електричної енергії у розмірі 430 017 059,95 грн.
Після закриття провадження в частині ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.11.2025 року сума заборгованості склала 349 203 664,95 грн (779 220 724,90 грн - 430 017 059,95 грн)
26.11.2025 на підставі клопотання відповідача про закриття провадження в частині (вх. № 27279 від 24.11.2025 року) закрито провадження у справі № 922/2893/25 в частині стягнення заборгованості за послуги з передачі електричної енергії у розмірі 100 000 000,00 грн.
Після закриття провадження в частині ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.11.2025 року сума заборгованості склала 249 203 664,95 грн (349 203 664,95 грн – 100 000 000,00 грн).
Тобто, на момент відкриття судового засідання з розгляду справи по суті предметом позову було стягнення коштів у загальному розмірі 275 289 236,03 грн, з них: 
- заборгованість за послуги з передачі електричної енергії у розмірі 249 203 664,95 грн;
- 3 % річних у розмірі 12 655 510,70 грн;
- інфляційні втрати у розмірі 13 430 060,38 грн.
Вже під час судового розгляду справи по суті, позивачем разом із заявою про збільшення позовних вимог (вх. № 29605 від 17.12.2025) фактично заявлено про закриття провадження в частині стягнення 140 062 184,79 грн, з яких: 
- 140 000 000,00 грн сплачені відповідачем, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями №23860 від 28.11.2025 та №23890 від 29.11.2025;
- 62 184,79 грн здійснено коригування у бік зменшення, що підтверджується Актом від 04.11.2025 та Актом від 04.12.2025.
Судом встановлено, що 28.11.2025 відповідачем здійснено оплату на користь позивача за послуги з передачі електричної енергії за Договором у розмірі 120 000 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 23860, а 29.11.2025 року відповідачем здійснено оплату на користь позивача за послуги з передачі електричної енергії за Договором у розмірі 20 000 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 23890.
Крім того, між сторонами підписано Акти коригування до Актів приймання-передачі, якими фактично зменшено обсяги та вартість послуг, а саме: 04.11.2025 підписано Акт коригування за послуги з передачі електричної енергії, яким вартість та обсяг послуги зменшено на суму 61 246,85 грн, а 04.12.2025 акт коригування за послуги з передачі електричної енергії, яким вартість та обсяг послуги зменшено на суму 937,94 грн. Всього актами коригування зменшено вартість послуг на 62184,79 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.
Отже, враховуючи надані позивачем документи, суд прийшов до висновку про відсутність предмета спору в частині стягнення заборгованості за послуги з передачі електричної енергії у розмірі 140 062 184,79 грн.
Тобто, з урахуванням заяви (вх. № 29605 від 17.12.2025) та закриття судом провадження в цій частині, заборгованість відповідача за послуги з передачі електричної енергії складає 109 141 480,16 грн.
21.01.2026 року до суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження (вх. № 1670) в частині стягнення заборгованості за послуги з передачі електричної енергії в повному обсязі на підставі повного врегулювання наявної заборгованості.
Відповідач зазначає, що в повному обсязі погасив наявний залишок заборгованості за послуги з передачі електричної енергії, що є предметом цього спору.
Так, відповідач зазначає, що погашення заборгованості підтверджується наступним: платіжною інструкцією № 25463 від 26.12.2025 на суму 19 141 546,76 грн; платіжною інструкцією № 25476 від 29.12.2025 на суму 90 000 000,00 грн; платіжною інструкцією № 25612 від 31.12.2025 на суму 98 383 000, 00 грн, з яких за даними бухгалтерського обліку ПрАТ «Харківенергозбут» розподілена наступним чином: 8 768,38 грн – погашення заборгованості за надані послуги з передачі електричної енергії за період травень 2025 року згідно Акту коригування № ПРА_К-0013392 від 25.12.2025; 98 374 231,62 грн - погашення заборгованості за надані послуги з передачі електричної енергії за період липень 2025 року. 
При цьому, відповідач надає відповідний Акт коригування № ПРА_К-0013392 від 25.12.2025 року, яким внесено зміни до Акту приймання-передачі Послуги № ПРА-0010642 від 31.05.2025 року та збільшено обсяги та вартість послуг на суму 8 768,38 грн з ПДВ. Тобто, фактично частина грошових коштів у розмірі 8 768,38 грн, сплата яких підтверджується платіжною інструкцією № 25612 від 31.12.2025, сплачувалася відповідачем за Актом коригування № ПРА_К-0013392 від 25.12.2025 року.
Отже, відповідачем на користь позивача в якості погашення залишку заборгованості з передачі електричної енергії сплачено 109 141 546,76 грн (19 141 546,76 + 90 000 000,00 грн), тобто фактично наявна переплата 66,60 грн (109 141 546,76 - 109 141 480,16). Під час судового засідання 21.01.2026 позивач підтвердив погашення відповідачем заборгованості з передачі електричної енергії в повному обсязі.
За таких обставин, суд констатує про те, що відповідачем в повному обсязі сплачено заборгованість з передачі електричної енергії в розмірі 109 141 480,16 грн, що є предметом позову в межах справи № 922/2893/25, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв?язку із відсутністю предмета спору.
Таким чином, під час судового розгляду на підставі заяв сторін судом закрито провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України щодо стягнення заборгованості за послуги з передачі електричної енергії у розмірі 779 220 724,90 грн, що заявлена первинно..
Відносно стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови). Також, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних у розмірі 12 655 510,70 грн та інфляційні втрати у розмірі 13 430 060,38 грн.
Здійснивши перевірку суми нарахованих позивачем 3% річних, а також інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, що вони здійснено арифметично вірно, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме 3 % річних у розмірі 12 655 510,70 грн та інфляційні втрати у розмірі 13 430 060,38 грн.
Щодо посилання відповідача на те, що початок розрахунку 3% річних та інфляційних втрат мають здійснюватись не раніше ніж підтверджена належними та допустимими доказами дата отримання акта коригування за відповідний розрахунковий місяць, які відображають достовірний обсяг переданої електричної енергії, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 6.4 Договору Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. 
Оплату вартості Послуги після коригування обсягів та вартості Послуг Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) або Акт приймання-передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта приймання-передачі Послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі Послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем.
Пунктом 6.5 Сторони погодили, що у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначені в акті приймання-передачі Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим Договором термін. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.
На переконання суду, Договором чітко визначено кінцеві строки розрахунків, в тому числі визначені строки розрахунків у разі здійснення коригування. Порушення строків розрахунків тягне за собою виникнення у кредитора права здійснення нарахування за ст. 625 ЦК України.
Відносно клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованих 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.
Фактичною та правовою аргументацією можливості зменшення 3% річних та інфляційних втрат, тобто підставою заяви відповідач, останній визначає висновки, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
Враховуючи висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду, суд погоджується з тим, що у господарсько-правових відносинах має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду, роблячи висновок про можливість за певних умов з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, зменшити розмір відсотків річних, виходила з матеріалів справи № 902/417/18. Так, суди попередніх інстанцій в межах справи № 902/417/18 встановили, що у пункті 5.5 договору сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі СОРОКА ВІДСОТКІВ РІЧНИХ від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем, та ДЕВ`ЯНОСТО ШЕСТИ ВІДСОТКІВ РІЧНИХ від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.
Відтак, суд дійсно погоджується з тією позицією ВП ВС, що збільшення відсотку річних до сорока відсотків в межах справи № 902/417/18 може свідчити про засіб збагачення позивача, аніж виступати мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.
Однак, в межах справи № 922/2893/25 сторони не збільшували відсотки річних за ст. 625 ЦК України (тобто до стягнення заявлені 3% річних). Щодо посилання відповідача на важку ситуацію в електроенергетиці, як на підставу для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, то суд зазначає, що позивачем у справі є ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО», яке також є учасником ринку електричної енергії та, відповідно, діє в тих самих умовах, як і відповідач. Тобто, у даному конкретному випадку критична ситуація у сфері енергетиці не є обставиною, що вказує на можливість зменшення похідних нарахувань.
Щодо зменшення нарахованих інфляційних втрат, то суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено можливість їх зменшення, адже вони носять компенсаторний характер, а не виступають заходом впливу на цивільно (господарсько)-правові відносини.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення 3% річних та інфляційних втрат.
Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про часткове задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем, покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.
У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Керуючись статтями 1-5, 10-13, 20, 41-46, 49, 73-80, 86, 123, 129, 194-196, 201, 208-210, 217-220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» (61057, місто Харків, вулиця Гоголя, будинок 10; код ЄДРПОУ: 42206328) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; код ЄДРПОУ: 00100227; поточний рахунок НЕК «Укренерго»: код ЄДРПОУ 00100227, р/р НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» у м. Київ, МФО 300465, код ЄДРПОУ банка 00032129) 3 % річних у розмірі 12 655 510,70 грн, інфляційні втрати у розмірі 13 430 060,38 грн, а також судові витрати (сплачений судовий збір) у розмірі 313 026,85 грн.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
4. Закрити провадження у справі № 922/2893/25 в частині стягнення заборгованості за послуги з передачі електричної енергії у розмірі 249 203 664,95 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 27.01.2026.

Суддя		Н.А. Новікова