Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року Справа№200/9503/25 

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Міністерства у справах ветеранів України (далі - відповідач, Міністерство) у якій просить:
визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства від 14.11.2025 № 902 «Про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги»;
зобов`язати Міністерство призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу відповідно до ч.7 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Позов мотивовано таким.
ОСОБА_2 (батько позивача, далі - ОСОБА_2 ) проходив військову службу та брав участь у бойових діях. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер від захворювань, отриманих на службі. Згідно витягу з протоколу засідання ВЛК від 26.06.2023 захворювання та причина смерті ОСОБА_2 , ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. 
Станом на день смерті ОСОБА_2 відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги внаслідок смерті військовослужбовця мають батьки, один з подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
З членів сім`ї померлого були: батько, дружина та син - ОСОБА_1 (позивач).
Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.11.2024 повідомлено, що Міноборони направило на доопрацювання документи відносно сина. Так, згідно витягу з протоколу від 19.04.2024 повідомлено, що для прийняття рішення згідно сина необхідно подати документи, які підтверджують факт перебування повнолітнього сина на утриманні померлого військовослужбовця. Оскільки позивач не перебував на утриманні батька, то він більше не звертався до Міноборони.
Позивачу видано посвідчення члена сім`ї померлого, отже він має право на одноразову грошову допомогу. 
Позивач, із покликанням на ст. 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», вважає, що підпадає під категорію: діти, які не мають (і не мали) своїх сімей, а тому звернувся із заявою про призначення одноразової грошової допомоги до Мінветеранів у порядку вказаного закону та Порядку № 336. Однак 14.11.2025 наказом Мінветеранів від 14.11.2025 № 902 позивачу відмовлено у призначенні одноразової допомоги на підставі пп. 2 п. 24 Порядку № 336.
Позивач вважає вказану відмову протиправною та зазначає, що оскільки не перебував на утриманні батька, то у нього виникло право на отримання одноразової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Порядку № 336, чим він власне й скористався. 
Ухвалою суду від 09.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, витребувано у відповідача докази у справі, згідно наведеного в ухвалі переліку. 
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, де викладено прохання у позові відмовити, з огляду на таке.
Спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку зі зверненням позивача до відповідача із заявою від 25.06.2025 про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 336, у зв`язку зі смертю його батька ОСОБА_2 , як сину загиблого (померлого) Захисника України.
У процесі розгляду заяви позивача надійшла відповідь Міністерства оборони України про те, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, 19.04.2024 прийнято рішення про повернення документів на доопрацювання батьку ( ОСОБА_3 ) та сину ( ОСОБА_1 позивач), померлого старшого солдата ОСОБА_2 . У поданих документах відсутні дані про перебування (не перебування) ОСОБА_2 на час смерті у стані алкогольного сп`яніння. За поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітній син померлого військовослужбовця таким, що перебував на його утриманні. 
26 липня 2024 року Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги батьку ( ОСОБА_3 ) та дружині ( ОСОБА_4 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини старшого солдата ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 04.10.2023 у розмірі 2/3 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня календарного року, в якому настала смерть (2023 рік) у сумі 1 342 000,00 грн у рівних частках кожному. 
У зв`язку із цим наказом відповідача від 14.11.2025 № 902 «Про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги», керуючись ч. 7 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пунктом та підпунктом 2 п. 24 Порядку № 336 (у редакції постанову Кабінету Міністрів України від 24.09.2024 № 1090) із врахуванням протоколу засідання комісії від 14.10.2025 № 13, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Позивачем надано відповідь на відзив, де викладено прохання доводи відповідача відхилити, а позов задовольнити у повному обсязі, з огляду на таке.
Відповідач у якості відмови у призначенні одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) покликається на призначення такої Міністерством оборони України іншим членам сім`ї у порядку Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Позивач зазначає, що відповідну ОГД отримали інші члени сім`ї, а не він.
Натомість твердження відповідача, що для отримання ОГД відповідно до Закону №3551-ХІІ та Порядку № 336 необхідно аби усі члени сім`ї звернулися до Міністерства ветеранів України є хибним та спростовується власне змістом Порядку № 336, оскільки у випадку наявності у особи права на отримання ОГД за різними законами, реалізувати відповідне право вона може лише за одним законом й визначальним у даному випадку є факт отримання ОГД, а не факт звернення.
Водночас ані Закон № 3551-ХІІ, ані Закон № 2011-XII не містять обмежень у призначенні особі ОГД, якщо така була призначена членам сім`ї такої особи відповідно іншого закону.
У зв`язку із вичерпанням строку на надання заяв по суті справи та достатністю доказів, суд здійснив розгляд справи по суті.
Установлені судом фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 , громадянин України, паспорт серія НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Позивач є сином ОСОБА_2 про що свідчить Свідоцтво про народження від 05.11.2000 серія НОМЕР_4 .
Свідоцтвом про смерть від 04.10.2023 серія НОМЕР_5 підтверджено факт смерті ОСОБА_2 17.01.2023.
Довідкою ВЧ НОМЕР_6 від 14.04.2023 № 7270/1730 підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно у період з 04.03.2022 по 10.11.2022, з 13.12.2022 по 31.12.2022, з 03.01.22023 по 03.01.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у Сумській та Донецькій областях.
Відповідно витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної ВЛК Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 26.06.2023 № 1779 установлено, що захворювання та причина смерті ОСОБА_2 . ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. 
Згідно посвідчення серія НОМЕР_7 , видано 28.08.2023 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.
У витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.04.2024 № 8/д зазначено про повернення документів, зокрема сина, померлого солдата ОСОБА_2 , для призначення ОГД на доопрацювання.
У поданих документах немає даних про перебування (не перебування) ОСОБА_2 на час смерті у стані алкогольного сп`яніння
Крім того, зазначено, що заявник не відноситься до неповнолітньої дитини загиблого, також з поданих документів не можливо установити чи є він непрацездатним (особою з інвалідністю) і перебував на його утриманні.
З огляду на викладене, вирішено повернути документи на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» підтверджують, що заявник перебував на утриманні загиблого військовослужбовця.
У подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою з додатками, датована 25.06.2025 (вх. № С-7218 від 01.07.2025), де просив призначити йому ОГД у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_2 . 
Листом Міністерства оборони України від 02.09.2025 № 220/13/24577, у відповідь на звернення Міністерства ветеранів України від 20.08.2025 № 17616/3.2/3.2-25, повідомлено про надання інформації щодо осіб, документи яких надходили на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою ОГД та компенсаційних сум, а саме: ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть НОМЕР_8 ) - 19.04.2024 Комісією прийнято рішення про повернення документів на доопрацювання батьку ( ОСОБА_3 ) та сину ( ОСОБА_1 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_2 .
Водночас 26.07.2024 Комісією прийнято рішення про призначення ОГД батьку ( ОСОБА_3 ) та дружині ( ОСОБА_4 ) померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_2 .
Наказом Міністерства ветеранів України «Про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги» від 14.11.2025 № 902 наказано відмовити ОСОБА_1 у призначенні ОГД, у зв`язку з отриманням інформації стосовно призначення такої допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (лист Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України від 02.09.2025 № 220/13/24577).
Правова оцінка суду.
Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин)
Стаття 10-1. Сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України
До сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать, зокрема: 5) сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, …, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також сім`ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, до здійснення заходів, необхідних для забезпечення о 
До членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать:
батьки;
один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні;
діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;
діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття;
діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти;
утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.
Стаття 15.
Членам сімей осіб, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї у розмірі, визначеному підпунктом "а" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо особа у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).
Стаття 16. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві
1. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
2. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
Стаття 16-1. Особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги
1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
4. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Стаття 16-2. Розмір одноразової грошової допомоги
1. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
3. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень;
Стаття 16-3. Призначення і виплата одноразової грошової допомоги
1. Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 4 статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 9 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках.
Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за наявності особистого розпорядження виплачується особі (особам), на користь якої (яких) складено особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні. У таких випадках розмір часток обраховується із суми, що залишилася після виплат, визначених абзацом другим пункту 2 статті 16-1 цього Закону.
У разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна з таких осіб у строк, встановлений пунктом 9 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, у рівних частках.
Відмова від призначення та отримання одноразової грошової допомоги від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, не допускається.
Особи, які мають право на одноразову грошову допомогу, можуть відмовитися від її призначення та отримання шляхом подання заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.
8. Якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
10. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Стаття 16-4. Підстави, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються
1. Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
2. Одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи, за рішенням суду, яке набрало законної сили.
У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.
За наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, призупиняє її виплату до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей» затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - Порядок № 336, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин)
1. Цей Порядок визначає механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України, деяких категорій осіб (далі - одноразова грошова допомога) відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон).
3. Одержувачами одноразової грошової допомоги є:
2) члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону.
4. Одноразова грошова допомога призначається та виплачується:
1) у разі загибелі (смерті) або визнання безвісно відсутніми осіб, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону, - з дати смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть, або з дати набрання законної сили рішенням суду про визнання особи безвісно відсутньою;
5. У разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів або компенсаційної виплати, встановленої іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за їх вибором.
6. Одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону, призначається та виплачується членам сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, зазначеним в частині четвертій статті 10-1 Закону, у розмірі 750 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому загинули (померли) особи, зазначені у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону, рівними частинами.
7. У разі коли за одноразовою грошовою допомогою звернулися повнолітні діти осіб, зазначених у пункті 5 частини першої статті 10-1 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, та працівників підприємств, установ, організацій), які не мають права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1253), такі діти мають право на виплату частки одноразової грошової допомоги згідно з цим Порядком незалежно від реалізації такого права іншими членами сім`ї, зазначеними в частині четвертій статті 10-1 Закону.
9. Для призначення та виплати одноразової грошової допомоги заявник подає до Мінветеранів заяву.
Заява може подаватися:
у паперовій формі;
в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг у разі наявності технічної можливості (далі - Портал Дія) або засобами Реєстру.
17. Мінветеранів розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону, стосовно виплати або невиплати такої допомоги одержувачам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про одержувачів, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення одержувачів, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні з обґрунтуванням причини.
Для визначення частки одноразової грошової допомоги, яка належить до виплати одержувачам, зазначеним у пункті 7 цього Порядку, Мінветеранів уточнює в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", інформацію про всіх членів сім`ї загиблої (померлої) особи, зазначених у частині четвертій статті 10-1 Закону, які зверталися за її призначенням, та про виплату або відмову у її виплаті з обґрунтуванням причини.
18. Мінветеранів протягом десяти робочих днів після прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги інформує органи, уповноважені виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів України, крім Закону, про осіб, щодо яких прийнято таке рішення.
24. Призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється у разі:
1) подання неправдивих відомостей для призначення та виплати одноразової грошової допомоги;
2) отримання від органів, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону, інформації стосовно призначення такої допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності або у зв`язку із загибеллю (смертю) особи, члени сім`ї якої звернулися за призначенням одноразової грошової допомоги;
3) у разі подання заяви особою, якій вже призначено одноразову грошову допомогу відповідно до Закону, крім випадку, передбаченого абзацом шостим пункту 8 цього Порядку.
Висновки суду. 
У цій справі спірним питанням є наявність у позивача права на отримання ОГД відповідно до Закону № 3551, як повнолітнього сина загиблого військовослужбовця, за умови, перебування його заяви про виплату ОГД за Законом № 2011 на розгляді у Міністерстві оборони України (стан повернено на доопрацювання до органів ІНФОРМАЦІЯ_3).
Позивач вважає, що має таке право, незалежно від того, що іншим членам сім`ї, загиблого військовослужбовця, ОГД виплачено згідно Закону № 2011, оскільки значення має лише факт виплати, а не сам факт звернення із відповідною заявою.
Відповідач, заперечуючи позицію позивача, покликається на ч. 8 ст. 163 Закону №2011 та ч. 7 ст. 15 Закону № 3551 та зазначає, що особа має право на отримання ОГД або іншої компенсаційної суми лише за однією з підстав за її вибором. Міністерство не проводить призначення та виплату ОГД за Законом № 3551, у разі отримання від уповноважених органів інформації про призначення такої за іншим законом. Члени сім?ї, загиблого військовослужбовця реалізували своє право на отримання ОГД за Законом №2011 та Порядком № 975. 
Суд, оцінивши доводи сторін, вважає, що позивач має рацію, а відповідач помилково трактує положення Закону № 3551 та Порядку № 336.
Насамперед суд зауважує, що дійсно у випадку наявності у члена сім`ї загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 3551 та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. (ст. 15 Закону № 3551).
Поряд із цим підставою для відмови у виплаті ОГД за Законом № 3551 відповідно п. 24 Порядку № 336 є отримання від органів, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону, інформації стосовно призначення такої допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності або у зв`язку із загибеллю (смертю) особи, члени сім`ї якої звернулися за призначенням одноразової грошової допомоги.
Установлені судом у цій справі фактичні обставини свідчать, що листом Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України від 02.09.2025 № 220/13/24577 повідомлено, що членам сім`ї, загиблого військовослужбовця (батьку й дружині) призначено ОГД за Законом № 2011, документи позивача призначено на доопрацювання. 
Тобто фактичною підставою для відмови позивачу у виплаті ОГД є факт призначення членам сім`ї загиблого військовослужбовця відповідної ОГД.
Проте, застосування п. 24 Порядку № 336, як загальної норми, має здійснюватися з урахуванням п.7 Порядку № 336, а саме: у разі коли за одноразовою грошовою допомогою звернулися повнолітні діти осіб, зазначених у пункті 5 частини першої статті 10-1 Закону, які не мають права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1253), такі діти мають право на виплату частки одноразової грошової допомоги згідно з цим Порядком незалежно від реалізації такого права іншими членами сім`ї, зазначеними в частині четвертій статті 10-1 Закону.
Позивач власне зазначає, що не має права на ОГД за Законом № 2011, оскільки не перебував на утриманні батька (загиблого військовослужбовця), а тому подав документи за Законом № 3551.
У даному випадку належить звернути увагу на різне розуміння членів сім`ї загиблого військовослужбовця, що визначено Законами № 2011 та № 3551, а саме: за Законом № 3551 до членів сім`ї, загиблого військовослужбовця належать: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.
Натомість за Законом № 2011 до членів сім`ї належать: 
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); 
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Тобто у розумінні Закону № 2011 до членів сім`ї належать: діти, батьки (усиновлювачі) жінка (чоловік), у тому числі, які проживали однією сім`єю без укладення шлюбу, інші утриманці загиблого військовослужбовця.
Формулювання законодавцем «інші утриманці» свідчать, що право на ОГД за Законом № 2011 мають особи, які у тій чи іншій мірі перебували на утриманні у загиблого військовослужбовця.
Тобто поняття члени сім`ї у розумінні Законів № 2011 й № 3551 не є тотожним, а тому власне норма п. 24 Порядку № 336 має застосовуватися у випадку позивача із врахуванням того, що він як повнолітній син, загиблого військовослужбовця, у розумінні Закону № 2011 не належить до членів його сім`ї, так як не перебував на його утриманні, що позивачем не заперечується. 
Водночас право позивача на ОГД за Законом № 3551, як повнолітньої дитини, загиблого військовослужбовця, унормовано ст. 10-1 вказаного закону, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_7 , видано 28.08.2023 ОСОБА_1 , як особі, яка має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.
Вже згадувана судом норма п.7 Порядку № 336, чітко визначає, що такі діти мають право на виплату частки одноразової грошової допомоги згідно з цим Порядком незалежно від реалізації такого права іншими членами сім`ї, зазначеними в частині четвертій статті 10-1 Закону.
Процедурні аспекти здійснення виплати ОГД регламентовано, зокрема п. 17 Порядку № 336, а саме: для визначення частки одноразової грошової допомоги, яка належить до виплати одержувачам, зазначеним у пункті 7 цього Порядку, Мінветеранів уточнює в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", інформацію про всіх членів сім`ї загиблої (померлої) особи, зазначених у частині четвертій статті 10-1 Закону, які зверталися за її призначенням, та про виплату або відмову у її виплаті з обґрунтуванням причини.
Ураховуючи усе викладене суд вважає, що оспорюване рішення Міністерства є протиправним, тож має бути скасовано.
Щодо способу захисту.
КАС України.
Стаття 245. Повноваження суду при вирішенні справи
1. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
2. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
3. У разі скасування … індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Статтею 8 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX (далі - Закон № 2073), якій кореспондує ч.2 ст. 2 КАС України, визначено вимоги до обґрунтованості адміністративного акта, які свідчать, що адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи; адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи; адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.
У практичній площині це означає, що при первинному розгляді заяви позивача у відмовному рішенні Міністерство мало зазначити усі наявні підстави для відмови у її задоволенні, оскільки адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи, під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.
Водночас за унормуванням ч.3 ст. 6 Закону № 2073 здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання, серед іншого, таких умов: 1) дискреційне повноваження передбачено законом; 2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом; 3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом;
У даному випадку висновок суду про протиправність спірного у справі рішення свідчить про реалізацію дискреційного повноваження Міністерством з порушенням вимог Закону, а наведені судом вимоги щодо обґрунтованості адміністративного акта в аспекті зазначення у оспорюваному рішенні усіх підстав для відмови, дають підстави вважати про відсутність перепон для призначення позивачу ОГД, оскільки єдина підстава для відмови визнана судом протиправною.
Таким чином суд вважає, що належним способом захисту має бути зобов`язання відповідача призначити позивачу ОГД за Законом № 3551.
Вказаний висновок суду також ґрунтується на впроваджуваних Законом № 2073 принципах публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у дусі визначеної Конституцією України демократичної та правової держави та з метою забезпечення права і закону, а також зобов`язання держави забезпечувати і захищати права, свободи чи законні інтереси людини і громадянина.
Більш того, практика Верховного Суду щодо способів захисту базується на двох основних взаємопов`язаних принципах: I. спосіб захисту має бути належним та ефективним; II. має дотримуватися принцип процесуальної економії. 
Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02)) вказано, що ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії. 
Конституційний суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) констатовано, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. 
Застосування судом саме такого способу захисту свідчитиме, що спір між сторонами вирішено остаточно.
Ураховуючи усе викладене, позов належить задовольнити повністю.
Щодо судового збору.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що наразі складає 1211,20 грн.
Водночас, відповідно ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, оскільки позивач звернувся до суду в електронній формі, то розмір судового збору має складати 968,96 грн.
Таким чином, суд, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 968,96 грн. Про інші судові витрати суду не заявлено.
В іншій частині надміру сплачений позивачем судовий збір підлягає поверненню позивачу за правилами установленими ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Міністерства у справах ветеранів України (вулиця Хрещатик, 34, м. Київ, 01001, ЄДРПОУ 42657144) про визнання протиправним скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства у справах ветеранів України від 14.11.2025 № 902 «Про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги».
Зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до ч.7 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства у справах ветеранів України (вулиця Хрещатик, 34, м. Київ, 01001, ЄДРПОУ 42657144) судовий збір у розмірі судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду складено у повному обсязі - 12.01.2026. 

Суддя І.В. Буряк