Справа № 357/11097/25
1-кп/357/250/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурор: ОСОБА_3 ,
захисник - адвокат: ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференції),
обвинувачений: ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 6 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження № 12025111250000187 від 25.06.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт разом із угодою про визнання винуватості за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Так, судом встановлено, що 24.06.2025 близько 19 год. 15 хв. ОСОБА_5 спільно з неповнолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на автомобілі марки «ВАЗ 2106», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням останнього, перебували поряд з магазином «Рибацький», що за адресою: вул. Незалежності (колишня назва - Жовтнева), 20а, м. Узин, Білоцерківський район Київська область.
В цей час ОСОБА_5 , побачивши, що з тильної сторони магазину «Рибацький», а саме біля дерев, знаходяться чотири поліпропиленові мішки білого кольору. Підійшовши до них, ОСОБА_5 помітив, що в них знаходиться розукомплектований механічний батут марки «Profi MS 0822 366 см», кількість пружин - 72, який на праві власності належить ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на вчинення крадіжки вказаного механічного батуту. 
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме механічним батутом батут марки «Profi MS 0822 366 см», ОСОБА_5 діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та продовженого Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №4356- ?Х від 06.04.2025, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно підійшов до мішків з розукомплектованим батутом та умисно, вводячи в оману неповнолітнього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме запевнивши їх, що вказані мішки йому дозволила взяти власник, почав завантажувати їх до багажного відділення автомобіля марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після чого, попросив ОСОБА_7 відвезти його до вул. Садова, що в м. Узин, Білоцерківського району Київської області та таким чином залишив місце вчинення кримінального правопорушення.
Після цього, викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, а саме механічний батут марки «Profi MS 0822 366 см» відвіз на зберігання до місця проживання свого знайомого - ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_1 , необізнаного в його злочинних діях, де і залишив для подальшого використання у власних цілях.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 5900 грн. 14 коп.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
16.07.2025 відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника – адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості. 
Враховуючи, що угода про визнання винуватості від 16.07.2025 укладена між прокурором та обвинуваченим у присутності захисника подана до суду під час підготовчого судового засідання, суд відповідно до вимог, передбачених ч. 3 ст. 474 КПК України невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розкаювався та визнав всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення та від надання показань відмовився. Наполягав на затвердженні укладеної угоди від 16.07.2025.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву відповідно до якої не заперечувала проти затвердження угоди. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.
Прокурор у судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.
За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор – ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 4 ст. 185 КК України у зазначених діях. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років із звільненням від його відбування з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України та покладення обов`язків визначених ст. 76 КК України. 
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, обставинами, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.
Крім цього при призначенні покарання сторонами угоди враховані дані про особу обвинуваченого, а саме, що останній у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий, не одружений, у якого відсутні на утриманні члени сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, непрацевлаштований, має місце реєстрації, яке не співпадає з його місцем проживання.
Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке. 
Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Суд встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_5 під час досудового слідства не обирався.
Таким чином судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні. 
Керуючись статтями 314 ч. 3 п. 1, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 16.07.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 16.07.2025 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.
На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази: 4 (чотири) поліпропиленових мішки білого кольору з вмістом в них розукомплектованого механічного батуту марки "Profi MS 0822 366 cm", що згідно розписки від 26.06.2025 передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили, залишити у ОСОБА_8 , як у власника майна.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.
Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Суддя: ОСОБА_11