КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 752/6617/25                                                                                Головуючий у суді І інстанції: Чекулаєв С.О.
провадження №22-ц/824/17854/2025                                                        Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 грудня 2025 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,
секретар судового засідання: Янчук І.В., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Боруха Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з заявою про встановлення факту, в якій просила суд встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 без шлюбу у період з 2005 року по 10 січня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Заява обгрунтована тим, що заявниця у 1995 році познайомилася із ОСОБА_4 .
Заявниця на той час не перебувала у зареєстрованому шлюбі.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 , він та заявниця почали жити спільно, однією сім`ю за адресою: АДРЕСА_1 . 
За час спільного проживання однією сім`єю, протягом 29 років, заявниця та ОСОБА_4 вели спільне господарство, несли спільно витрати, дбали один про одного в міру можливостей.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.
В обґрунтування факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 заявниця надала суду квитанції про оплату комунальних послуг, спільні світлини, показання свідків, особисті документи покійного.
Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідне заявниці для оформлення спадщини.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року заяву задоволено.
Встановлено юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 без шлюбу у період з 2005 року по 10 січня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Борух С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та винести нове рішення, яким заяву про встановлення факту залишити без розгляду.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідне заявниці для оформлення спадщини.
Представник апелянта зазначав, що 03.06.2025 року Другою Київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 74158015 де спадкодавець ОСОБА_4 , зокрема на будинок АДРЕСА_2 , тобто вбачається спір про право, де спадкоємцем є син ОСОБА_1 .
Заявниця у заяві зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідне заявниці для оформлення спадщини. Водночас суд першої інстанції, приймаючим рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 , в порушення вимог чинного законодавства, не витребував відомості із спадкового реєстру та реєстру заповітів про наявність чи відсутність спадкоємців ОСОБА_4 , не встановив коло спадкоємців.
ОСОБА_1 , син померлого, спадкоємець 1 черги заперечує наявність реальних сімейних відносин між його батьком ОСОБА_4 та заявницею ОСОБА_2 .
За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для розгляду заяви про встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, а тому необхідно було застосувати положення ч. 6 ст. 294 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що наявні в матеріалах справи докази можуть довести факт перебування у близьких стосунках чоловік та жінки, однак вказані докази не доводять ведення позивача та спадкодавця спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці.
Щодо доводів позивача, про тяжку хворобу ОСОБА_4 та допомогу її у лікуванні та обстеженні, представник апелянта вважає, що суд першої інстанції повинен був поставитися ставиться критично, адже жодних платіжних документів, на підтвердження вказаного факту стороною позивача суду не надано, як і не надано доказів купівлі, доставки на певну адресу чи встановлення, ремонту будинку матері спадкодавця, облаштування тину.
Заявником не доведено доказами реальності сімейних відносин, наявності спільного бюджету з померлим, їх спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних втратах па утримання житла, надання взаємної допомоги, домовленостей про порядок користування житловим приміщенням.
Враховуючи викладене, на переконання апелянта, позивачем в суді першої інстанції всупереч вимог процесуального закону не представлено достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а також позивач не довела з посиланням на належні, допустимі, достатні та достовірні докази наявності спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що за сукупністю наявних у справі доказів, суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , принаймні з 2005 року проживали разом, як одна сім`я без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 ; вели спільний побут, несли спільні витрати та піклувалися один про одного.
Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серія НОМЕР_1 .
За життя ОСОБА_4 мав зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .
Заявниця - ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з особистих документів ОСОБА_4 , зокрема листа Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ, від 19.05.2017 та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№НОМЕР_2, останній мав фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_3 розірвав шлюб з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 175).
Як пояснили свідки в суді першої інстанції: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , заявниця - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , принаймні з 2005 року проживали разом, як одна сім`я без реєстрації шлюбу за адресою:  АДРЕСА_1 ; вели спільний побут, піклувалися один про одного, запрошували до себе гостей.
З наявних в матеріалах справи квитанцій (а.с.7 - 11) вбачається, що ОСОБА_2 здійснювала оплату за житлово-комунальні послуги належного ОСОБА_4 житлового будинку в с.Калинове.
На наданих до суду першої інстанції світлинах, зображені заявниця та ОСОБА_4 під час спільного відпочинку та в колі друзів.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
За положеннями ч. 1, 2, 4 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.
У постанові від 18 липня 2022 року у справі №755/9100/18 Верховний Суд зауважив, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певного факту у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право. Наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір, у справі, що переглядається - майна померлого.
У постанові Верховного Суду від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22) зазначено, що згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
У справі, яка переглядається, заявниця ОСОБА_2 у березні 2025 року звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просила встановити юридичний факт, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 без шлюбу у період з 1991 року по 10 січня 2025 року за адресою АДРЕСА_1 .
Вказувала, що від встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем залежить виникнення у неї спадкових прав в порядку статті 1264 ЦПК України та можливість їх подальшої реалізації, зокрема на будинок АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа ОСОБА_1 під час апеляційного провадження у справі зазначив, що суд першої інстанції не встановив і не перевірив, чи впливатиме встановлення вищевказаного факту на спадкові права та обов`язки сина померлого - ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2025 року Другою Київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 74158015 де спадкодавець ОСОБА_4 , зокрема на будинок АДРЕСА_2 , тобто вбачається спір про право, де спадкоємцем є син ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 посилається на те, що з доданих заявником до матеріалів справи і досліджених судом першої інстанції у судовому засіданні доказів не вбачається доведеність реальності сімейних відносин між заявницею ОСОБА_2 та померлим  ОСОБА_3 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини у розумінні статті 3 СК України.
Зазначені обставини беззаперечно свідчать про наявність спору про право на спадкове майно між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.
Таким чином, встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу впливає на спадкові права і обов`язки іншої особи, яка має право на прийняття спадщини після смерті останнього, а тому наявний спір про право, у зв`язку з чим заявлені ОСОБА_2 вимоги не підлягають розгляду в порядку окремого провадження.
З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального закону, не встановив коло осіб, які претендують на спадкове майно, не з`ясував чи є спадкоємці, які б оспорювали право заявника на прийняття спадщини, та чи існує спір про право, унаслідок чого не вірно визначився з видом цивільного судочинства, за яким має розглядатися заявлена вимога.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та розглянув по суті заяву про встановлення факту за наявності цивільного спору про право.
Відповідно до частини четвертій статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду про встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягає скасуванню із залишенням заяви  ОСОБА_2 без розгляду з підстав, передбачених частиною четвертою статті 315 ЦПК України та частиною першою статті 377 ЦПК України.
Вищевказані обставини не позбавляють  ОСОБА_2  права звернутись до суду з відповідним позовом на загальних підставах.
Вирішуючи питання щодо відшкодування судових витрат ОСОБА_1 , понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 263/1265/18 (провадження № 61-9939св19), від 30 червня 2021 року у справі № 299/3692/19 (провадження № 61-7181св20), а саме що таке відшкодування можливе у справах позовного провадження, так як у справах окремого провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, судові витрати не відшкодовуються.
Враховуючи наведене, перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційним судом не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 377 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Боруха Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву  ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено «16» грудня 2025 року.

Головуючий суддя                                                                 Л.П. Сушко

Судді                                                                                       Є.В. Болотов

                                                                                                 С.Г. Музичко