Справа № 462/3088/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі: 

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,
при секретарі судових засідань: Каралюс Т.Р.,
за участі:
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката: Савки Т.В., 
представника відповідача: Деркач О.Р,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» по захист прав споживача, суд

в с т а н о в и в :

представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Савка Т.В. звернувся до суду із позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, у якому просить зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), та на картковому рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), які належать позивачу до стану, в якому вони перебували перед виконанням фінансових операцій 05.02.2025 р. в період з 18 год. 07 хв. до 18 год. 24 хв., та перерахувати існуючу заборгованість. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 лютого 2025 року приблизно о 16 год. 45 хв. позивач на своєму телефоні випадково натиснув на посилання у застосунку Viber в часті «ОСББ Мисливська 29», після чого його телефон почав миготіти, включатися-виключатися, не реагувати на його дії. В цей час на його мобільний телефон телефонував номер НОМЕР_5 , однак через проблеми з телефоном позивач не міг відповісти на неодноразові дзвінки зі вказаного номера. Цього ж дня, о 17 год. 02 хв. з номеру 0443647961 позивачу зателефонував невідомий чоловік та повідомив, що він є працівником служби безпеки Приватбанку і повідомив, що з банківської картки позивача «Універсальна» шахраї намагаються незаконно списати кошти в сумі 75000 гривень, на що позивач повідомив, що на вказаній картці не має бути грошей, оскільки він не користується карткою кілька років та не надав згоди Приватбанку на надання кредиту. У подальшому невідомий чоловік повідомив позивача, що служба безпеки банку заблокувала шахрайські дії по його картці. Згодом до нього кілька разів почергово телефонували з «ПриватБанку» - 056 7369 129, та вказаний невідомий чоловік з різних номерів, у яких змінювались лише чотири останні цифри: 044 364 7961 - 17год.02хв.; 044 364 8301 - 17год.23хв.,17год.27хв., 17год.28хв., 17год.57хв.; 044 364 5317 - 17год.28хв.; 044 364 2742 - 17год.48хв., 17год.55хв.; 044 364 8335 - 18год.06хв.; 044 364 6004 - 18год. 12хв.; 044 364 7078 -- 18год. 16хв.; 044 364 2726 -18год. 19хв.; 044 364 6254 - 18год.22хв. Ще був один дзвінок з номера НОМЕР_14 (18год. 01хв.). О 17год. 50 хв. та 18 год. 00 хв. позивач два рази телефонував на гарячу лінію «ПриватБанку» 3700. Ці почергові дзвінки від «ПриватБанку» та від невідомої особи тривали до 18 год. 22 хв. За результатом останнього дзвінка зателефонувала невідома особа, яка назвалась представником банку, та повідомила, що служба безпеки «ПриватБанку» виявила причетного до шахрайства працівника «ПриватБанку». На цьому спілкування закінчилось. Після цього позивач спробував зайти на своєму телефоні у додаток «Приват 24» та додаток «Дія», але йому це не вдалося, тоді він запідозрив щось недобре. На наступний день після вищевикладених подій, а саме 06 лютого 2025 року, позивач звернувся до одного із відділень «ПриватБанку» по вул. Мазепи у м. Львові, для з`ясування обставин вказаних подій. У вказаному відділенні йому було повідомлено про те, що шахраї вкрали з його двох банківських карток велику суму коштів: -з картки «Для виплат» за № НОМЕР_6 вкрали 3015 гри. 00коп.; -з картки «Універсальна» за № НОМЕР_7 вкрали 46477грн.88 коп. У зв`язку із вище наведеним, 06.02.2025 року позивачем було подано письмову заяву, яка була зареєстрована керуючим відділенням № 45 «ПриватБанку» на вул. Мазепи у м. Львові за № ВК № 124-ВБ, в якій він просив вжити заходів до невідомих осіб, які шахрайським способом спочатку змінили кредитний ліміт шляхом його збільшення, та перерахували грошові кошти на невідому банківську карту за № НОМЕР_8 , операції були здійснені 05.02.2025 року внаслідок чого йому завдано збитків на загальну суму 49 480.88 грн. У зв`язку із наведеним, позивач просив банк повернути викрадені у нього грошові кошти. Після цього, оператор «ПриватБанку» відразу ж поміняла йому картку «Для виплат», а картку «Універсальна» заблокувала. Також, оператор повідомила, що шахраї хотіли ще зняти з картки «Універсальна» приблизно 27000 грн., але «ПриватБанк» заблокував цю операцію. Оператор «ПриватБанку» повідомила, що було вчинено п`ять шахрайських дій по двох банківських картках 05.02.2025р. в період з 18 год. 07 хв. до 18 год. 24 хв. і переведено на картку № НОМЕР_8 , МФО банку 300658, власник картки ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_9 , НОМЕР_10 . Цього ж дня, позивач подав заяву до ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області. За результатами поданої мною заяви, ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області було зареєстровано 07.02.2025 року в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження № 12025141380000196. Листами № 20.1.0.0.0/7-250206/89521 від 17.02.2025 року та № 20.1.0.0.0/7-250327/38895 від 27.03.2025 року відповідач повідомив позивача про те, що Банк не зможе повернути кошти, оскільки Банком встановлено, що переказ коштів з платіжних карток був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24. Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією позивача, й процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.05.2025 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін. Сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.
16.06.2025 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує позовні вимоги у повному обсязі та зазначено, що оспорювані платіжні операції були здійснені з використанням належної клієнтської авторизації в мобільному додатку «Приват24», а тому банк вважає їх такими, що відбулися з волі клієнта.
30.06.2025 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано додаткові пояснення представника позивача, у яких зазначено, що позивач вказував, що жодних смс-повідомлень про проведені транзакції за картковими рахунками за прив`язаним до мобільного додатку «Приват24» номером телефону, позивач не отримував. Позивач не розголошував третім особам інформацію про номери карткових рахунків, пін-коди та іншу конфіденційну інформацію. Картки не губилися, доступу до них треті особи не мали. Банком не було доведено, що Позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального фінансового чи ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Позивач не зміг змінити пароль входу в акаунт Приват24 в день вчинення спірних транзакцій з огляду на те, що 05.02.2025 року він не міг зайти у вказаний додаток.
У судовому засіданні 13.01.2026 року клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи копії доказів, подане 08.01.2026 року, залишено без розгляду. 
Заслухавши пояснення сторін у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
На підставі ч. 2 ст. 1050 даного Кодексу, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Статтею 1073 цього ж Кодексу передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та перебуває з відповідачем у договірних відносинах з банківського обслуговування.
У межах зазначених договірних відносин на ім`я позивача відкрито та обслуговуються карткові рахунки, а саме: картка для виплат № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та картка «Універсальна» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), що підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не заперечуються сторонами.
05.02.2025 року з даних карткових рахунків позивача, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», були здійснені платіжні операції зі списання грошових коштів, у тому числі з використанням кредитного ліміту, що підтверджується виписками по відповідних рахунках, поданими стороною позивача.
Так, згідно руху коштів по картці НОМЕР_1 за 05.02.2025 р. о 18:05:10 рахується переказ коштів в розмірі 1105,50 грн. та о 18:24:53 переказ на суму 1909.50 грн.
Вказані перекази з картки НОМЕР_1 були здійснені на карту НОМЕР_8 .
Згідно руху коштів по картці НОМЕР_3 за 05.02.2025 р. о 18:07:32 рахується переказ коштів в розмірі 29145,00 грн., о 18:08:04 в розмірі 11055,00 та о 18:08:41 переказ на суму 4924,50 грн. Вказані перекази з картки НОМЕР_3 були також на карту НОМЕР_8 .
Відповідачем вивчено логи входів в акаунт Приват24 по клієнту ОСОБА_1 за період з 01.02.2025 р. по 06.02.2025 р. Типова для клієнта модель - IPHONE14,5, ідентифікатор imei - B4052F17-8CA0-4936-8FA1-B0734F7D3BA5.
За 05.02.2025 року окрім типового для клієнта телефонного терміналу зафіксовано сторонні входи з нетипових для нього пристроїв, а саме:
- 2025-02-05 о 16:47:18 та о 18:12:22 PERSONAL COMPUTER, WINDOWS, 10.0, 261FB44D574E75A66B338495B200693B-IMVCYD1ZR, провайдер ISP DiaNet, DiaNet LTD, локація згідно IP 146.120.165.76 м. Запоріжжя ;
- 2025-02-05 17:23:17 та 18:21:15 SMARTPHONE, IOS, 18.3.0, 1F2DF64F79330FF9D066265586FACF02-118XZSFX3, провайдер Pq Hosting Plus, локація згідно IP 2.56.125.25 м. Рим, Італія, VPN.
Інформацією з "Архіву повідомлень" встановлено, що вхід в обліковий запис та авторизація в акаунті 2025-02-05 17:23:22 відбулась з нетипового для клієнта пристрою SMARTPHONE (1F2DF64F79330FF9D066265586FACF02-118XZSFX3) з використанням підтвердження через отримання інформації в IVR-опитуванні (натискання "1") на номер НОМЕР_11 .
Номер телефону НОМЕР_11 є фінансовий номер телефону, який обліковується за ОСОБА_1 починаючи з 19.03.2019. Про втрату вказаного телефону позивач не повідомляв. Згідно даних ПК Адмінка за 05.02.2025 р. зміну паролю входу в акаунт Приват24 клієнта ОСОБА_1 на момент здійснення оспорюваних транзакцій не зафіксовано.
Зміну паролю було здійснено самим клієнтом 06.02.2025 р. о 18:22:35.
05.02.2025 року з клієнтом ОСОБА_1 зафіксовано 3-и діалоги :
- 2025-02-05 17:51:14 ID 816585455 - підтвердження операції на 1100грн.
- 2025-02-05 17:54:02 ID 816585640 - підтвердження операції на 1100грн.
- 2025-02-05 18:01:42 ID 816587128 - підтвердження операції на 1100грн.
06.02.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій повідомив, що невідома йому особа шляхом обману викрала з його картки гроші, завдана сума збитків склала 49480,88 грн. та просив Банк вжити відповідних заходів щодо повернення йому коштів.
Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 17.02.2025 року встановлено, що переказ коштів з карток НОМЕР_6 , НОМЕР_7 був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват 24. Вхід в Приват24 здійснений під авторизацією ОСОБА_1 . При даній процедурі клієнт вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації ОСОБА_1 .
Відповідно до виписки по картці/рахунку НОМЕР_7 ( НОМЕР_4 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00049960715 від 19.03.2019 за період 05.02.2025 - 05.02.2025 кредитний ліміт становив 75000 грн., баланс на початок періоду: 12,00 грн., баланс на кінець періоду: -46465,88 грн., усього витрат: -46477,88 грн.
Відповідно до виписки по картці/рахунку НОМЕР_6 ( НОМЕР_12 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00056786222 від 18.12.2019 за період 05.02.2025 - 05.02.2025 кредитний ліміт становив 0.00 грн., баланс на початок періоду: 5061,28 грн., баланс на кінець періоду: 2046,28 грн., усього витрат: -3015,00 грн.
06.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до органів Національної поліції із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, 07.02.2025 року зареєстровано кримінальне провадження №12025141380000196, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується витягом з ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України. 
У судовому засіданні було прослухано аудіозапис телефонного звернення позивача на лінію клієнтської підтримки АТ КБ «ПриватБанк» від 05.02.2025, під час якого позивач на неодноразові запитання співробітника банку щодо телефонних дзвінків сторонніх осіб, які представлялися співробітниками банку, щоб застерегти у проведенні операції, натомість категорично заперечував і повідомляв, що до нього ніхто не телефонував, та при цьому наполягав на проведенні і підтвердженні банківської операції.
Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19.02.2025 року про надання доступу до матеріалів по кримінальному провадженню №12025141380000196 наведені покази потерпілого ОСОБА_1 , з яких вбачається, що позивач самостійно надав доступ зі стороннього пристрою в акаунт Приват24 та самостійно тричі підтверджував платіж на суму 1100 гривень, при цьому логін та пароль входу в Приват24 не змінювались.
Поряд з цим, позивачем було застраховано свої фінансові ризики, пов`язані з ризиками здійснення операцій з використанням платіжних карток та/або банківських рахунків, незаконним отриманням грошових коштів із карткових рахунків в АТ КБ «Приватбанк» у страховій компанії «Універсальна» (поліс № LFNRSKM 247136P від 01.08.2024). Загальна страхова сума на час придбання полісу була визначена у 50000 грн., проте ліміт відповідальності страховика за одним страховим випадком по ризику «Телефонне шахрайство» встановлено у розмірі 20% загальної страхової суми.
Страховою компанією вказаний випадок було визнано як страховий та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 10 000 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечують сторони.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» емісію електронних платіжних засобів має право здійснювати виключно емітент, авторизований для надання такої послуги.
Згідно з ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.
Частиною п`ятою ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.
Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України №164 від 29.07.2022 року (далі - Положення), користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень; надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором.
Пунктом 140 розділу VII Положення визначено, що користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.
Пунктом 29 Положення передбачено, що умови договору не повинні містити вимоги про безумовну відповідальність користувача за неналежну платіжну операцію, за винятком, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням платіжного інструменту.
Згідно з п.146 Положення власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Відповідно до п. 147 вказаного Положення власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачом платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків.
У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71цс15 зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61 -3239св 18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (касаційне провадження №61 -16504св 18) вказану правову позицію підтримав.
У постанові від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, Верховний суд висловив правовий висновок згідно якого - користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс 15.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
У спорах, пов`язаних із несанкціонованими списаннями, Верховний Суд у своїй практиці виходить із того, що сам по собі факт «коректного введення» реквізитів або проходження процедур автентифікації не є безумовним доказом вини користувача; водночас, якщо банк надає належні та допустимі докази того, що сторонні особи отримали доступ до сервісу внаслідок дій користувача (зокрема, розголошення даних/авторизації на сторонніх ресурсах), наслідки таких дій покладаються на користувача як на особу, що порушила вимоги закону та умов договору (зокрема, постанова Верховного Суду від 02.07.2025 №490/7829/23).
Оцінюючи доводи сторін та подані докази у їх сукупності, суд встановив, що 05.02.2025 року було зафіксовано авторизацію в сервісі «Приват24» із застосуванням пароля доступу із використанням фінансового номера позивача. У подальшому проведено ряд платіжних операцій у проміжку часу з 18 год. 05хв до 18 год. 08 хв. шляхом переказів з платіжних карток позивача на платіжну картку іншого банку, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано сторонами.
Про втрату телефону з фінансовим номером, який обліковується за ОСОБА_1 починаючи з 19.03.2019 року, позивач не повідомляв.
Крім цього, як вказано в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова, ОСОБА_1. 05.02.2025 року, після переходу за посиланням на сайт у месенджері «Viber» на свій номер телефону отримав дзвінок з номеру телефону НОМЕР_5 та його запитали чи він підтверджує операцію для чого йому слід було натиснути цифру 1, що він і зробив. Також, у подальшому, ОСОБА_1 , спілкуючись із невідомою йому особою, яка представилась працівником Приватбанку, тричі погодився підтвердити переказ грошових коштів у сумі 1100 гривень.
Із долучених до матеріалів справи виписок по рахунках позивача слідує, що на момент звернення ним до Банку спірні операції вже були здійснені, а грошові кошти з рахунків позивача фактично списані. Після надходження повідомлення позивача на гарячу лінію банку відповідачем було вжито передбачених законодавством заходів реагування, зокрема здійснено блокування платіжних інструментів/рахунків, однак на момент такого звернення спірні платіжні операції вже були завершені, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати дії банку такими, що свідчать про неналежне виконання ним обов`язків щодо негайного припинення перерахування коштів.
Таким чином, суд приходить до переконання, що доступ сторонніх осіб до облікового запису «Приват24» позивача став можливим не через недоліки функціонування банківських сервісів, а внаслідок дій самого позивача, пов`язаних із переходом на сумнівний сайт, підтвердження операції та надання згоди на переказ коштів із свого карткового рахунку на картковий рахунок іншогобанку при спілкуванні з невідомою йому особою, що телефонувала із номера телефону НОМЕР_13 , що створило умови для подальшого входу до облікового запису та ініціювання спірних переказів. 
Враховуючи наведене, у суду відсутні правові підстави для покладення відповідальності за наслідки здійснених операцій на АТ КБ «ПриватБанк», оскільки відповідачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями позивача та настанням спірних наслідків, натомість позивачем не надано суду належних доказів, що списання коштів з його рахунків 05.02.2025 року мало місце внаслідок дій АТ КБ «ПриватБанк».
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідач не заявляв про відшкодування судових витрат, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України №164 від 29.07.2022 року, Законом України «Про платіжні послуги», суд

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» по захист прав споживача - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено у перший робочий день 26.01.2026 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.