Справа № 157/2335/25
Провадження № 2-а/157/23/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року	місто Камінь-Каширський	

Камінь-Каширський районний суд Волинської області
у складі головуючого – судді Ходачинського Р.О.,
за участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,
представника позивача Федчика С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача поліцейський Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Тимошик Андрій Олександрович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача поліцейський Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Тимошик А.О., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Позов обґрунтований тим, що постановою поліцейського Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Тимошика А.О. серії ЕНА № 6236370 від 27.11.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що 27.11.2025 о 21 год 20 хв по вул. Садова в м. Камінь-Каширському він не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 п.п. 2.1.б ПДР. Вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки транспортним засобом він не керував, а лише перебував у ньому, коли до нього підійшли працівники поліції. Разом з цим, на прохання поліцейського, він пред`явив своє посвідчення водія в застосунку «ДІЯ» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Також зазначив, що в оскаржуваній постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, у зв`язку з чим будь-які відеозаписи, які можуть бути представлені відповідачем у цій справі, є недопустимими. Крім вищевказаної постанови, у матеріалах справи немає інших доказів вчинення адміністративного правопорушення.
Підтверджуючи обставини наявними у нього доказами, позивач просить скасувати постанову серії ЕНА № 6236370 від 27.11.2025 у справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити, стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою судді від 30.12.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено провести у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.
У поданому відзиві представник відповідача зазначила, що заявлені вимоги позивача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на таке. Так, на прохання поліцейського пред`явити для перевірки документи, ОСОБА_1 уникав відповіді, згодом повідомив про відсутність посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Твердження позивача про те, що він нібито не керував транспортним засобом, а лише перебував у авто, є суб`єктивними, спрямованими на уникнення відповідальності, спроба вести суд в оману та спростовується належними, допустимим, законними доказами у справі. На відеозаписі із камери зовнішнього міського відеоспостереження «Безпечне місто» зафіксовано факт керування позивачем 27.11.2025 транспортним засобом «Volvo XC60», державний номерний знак НОМЕР_1 . На місці події працівником поліції було складено відповідні матеріали відносно ОСОБА_1 , винесено оскаржувану постанову. Інспектором поліції було ознайомлено позивача з правами згідно зі ст. 268 КУпАП України та строками оскарження згідно зі ст. 289 КУпАП України. Також зазначив, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 525586 від 27.11.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Враховуючи, що справа про вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП розглянута посадовою особою, яка уповноважена КУпАП розглядати справи про вчинення адміністративних правопорушень, суб`єктом владних повноважень, справа розглянута в межах наданих повноважень, при прийняті рішення було оцінено докази за внутрішнім переконанням в їх сукупності та керуючись законом і правосвідомістю, справа про адміністративне правопорушення розглянута в строк, стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, під час виконання службових обов`язків з дотриманням процедури розгляду справи, а тому є підстави щодо залишення постанови серії ЕНА № 6236370 без змін, а позовної заяви без задоволення.
Крім цього, враховуючи обставини, складність справи, фактично наданий адвокатом обсяг послуг та відповідність суми 10 000 грн за надання правової допомоги розумності її розміру, вважає, що розмір правової допомоги не відповідає критерію реальності (дійсності та необхідності) витраченому часу, а матеріали справи у їх сукупності не містять допустимих доказів щодо обсягу наданих послуг та оплату гонорару, розмір якого не є співмірним та розумним, тому заявлені вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу до задоволення не підлягають.
У зв`язку з цим просить відмовити повністю у задоволені позову.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник Федчик С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.
Представник Головного управління Національної поліції у Волинській області у судове засідання не з`явився, подала клопотання, де просила судове засідання провести без участі представника відповідача.
Третя особа поліцейський Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Тимошик А.О., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Тимошика А.О. серії ЕНА № 6236370 від 27.11.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
Цією постановою позивача визнано винним у тому, що він 27.11.2025 о 21 год 20 хв на вул. Садова в м. Камінь-Каширському Волинської області, керуючи автомобілем марки «VOLVO XC60», номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив підпункти «а», «б» п. 2.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Підпунктами «а», «б» п. 2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон).
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема статтею 126 КУпАП.
Згідно з пунктами 1 та 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Нормами ст. 77 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Посилання позивача на порушення вимог щодо заповнення пункту 7 оскаржуваної постанови, а саме незазначення технічного засобу, яким здійснено відеозапис вчинення адміністративного правопорушення, на переконання суду, не є беззаперечною підставою для скасування постанови у зв`язку з недотриманням відповідачем процедури притягнення до відповідальності.
Долучені до матеріалів справи докази не викликають сумнівів у їх достовірності та дають можливість встановити дійсні обставини справи.
Суд звертає увагу, що виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність. Відтак, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.
Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. Зокрема, не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них. Процедурні порушення, допущені контролюючим органом при розгляді справи про правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження факту правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про правопорушення рішення. 
Незазначення у постанові про накладення адміністративного стягнення ЕНА № 6236370 від 27.11.2025 технічного засобу, на який здійснювалась відеофіксація, не вплинули на можливість порушника захистити свої права, тому суд визнає цей доказ допустимим.
При цьому суд констатує, що під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження сам факт вчинення правопорушення позивачем. Досліджений у судовому засіданні відеозапис, долучений разом з відзивом відповідачем, спростовує об`єктивну сторону вчинення правопорушення. На відеозаписах зафіксовано спілкування поліцейських із ОСОБА_1 27.11.2025 із часової позначки 21:22:38. Особа, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, періодично сперечається з поліцейськими щодо факту керування. При цьому на вимогу пред`явити документи ОСОБА_1 не уникає відповіді та не повідомляє про відсутність посвідчення водія, а намагається знайти свій телефон. Його дії направленні на пред`явлення документів, проте його стан перешкоджає йому це зробити. На часовій позначці 21:35:20 він знаходить телефон та пред`являє документи о 21:44:00, але поліцейські притягають його до відповідальності.
Дослідження долученого відповідачем відеозапису процедури притягнення до відповідальності не дає підстав стверджувати про допущення позивачем інкримінованих йому порушень підпунктів «а», «б» п. 2.1 Правил дорожнього руху, оскільки ці твердження не підтвердились під час розгляду справи.
Таким чином, в судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Суд зауважує, що встановивши відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, не досліджував інших обставин, зокрема факту керування транспортним засобом та правомірністю вимоги щодо пред`явлення документів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.
Під час судового засідання представник позивача зробив заяву про надання позивачу строку для подання доказів щодо понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. З метою надання можливості подати докази на підтвердження таких витрат та заперечення на такі докази, суд вважає за необхідне питання розподілу понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу вирішити після надходження відповідних доказів у строк, встановлений ч. 7 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд 
вирішив:
Позов задовольнити.
Скасувати постанову поліцейського Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Тимошика Андрія Олександровича від 27.11.2025 року серії ЕНА № 6236370 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Надати стороні позивача строк для подання суду та відповідачу доказів щодо розміру понесених судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, протягом п`яти днів після ухвалення цього рішення.
Надати стороні відповідача строк для подання заперечень щодо розміру понесених позивачем судових витрат протягом трьох днів з дня отримання доказів про розмір таких витрат.
Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 30.01.2026 року на 09:45 год без виклику учасників.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області, 43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 11, код ЄДРПОУ 40108604.
Третя особа: поліцейський Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Тимошик Андрій Олександрович, 44501, Волинська обл., м. Камінь-Каширський, вул. Шевченка, 6. 

Повний текст рішення суду складений 27.01.2026 року. 

Суддя	Роман ХОДАЧИНСЬКИЙ