ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

26 січня 2026 року	Справа №160/25422/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (далі-відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати довідку №2025-0612-1044-0765-0 від 12.06.2025 року військово-лікарської комісії;
-визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо нерозгляду заяви про перегляд ріщення військово-лікарської комісії №2025-0612-1044-0765-0 від 12.06.2025 року;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України провести повторний медичний огляд відносно військовослужбовця ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач був мобілізований та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 12.06.2025 року позивач пройшов медичний огляд додатковою позаштатною військово-лікарською комісією м.Суми військової частини НОМЕР_2 , за результатами якої його визнано придатним до військової служби. 10.07.2025 року позивач звернувся до 12 регіональної військово-лікарської комісії зі скаргою щодо оскарження постанови ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 12.06.2025 №2025-0612-1044-0765-0 та її перегляду. Однак, позивачу не було здійснено повторний медичний огляд. 17.07.2025 року позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії із заявою та відповідними документами для перегляду висновку ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 12.06.2025 №2025-0612-1044-0765-0, але відповіді не отримав. Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/25422/25, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідач правом на надання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст. 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був мобілізований та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 10.05.2025 року, що вбачається з військового квитка серії НОМЕР_3 від 04.03.2025 року.
12.06.2025 року позивач пройшов медичний огляд додатковою позаштатною військово-лікарською комісією м.Суми військової частини НОМЕР_2 . За результатами проходження військово-лікарської комісії, на підставі статей 55б, 23в, 64в, 76в графи II розкладу хвороб, позивача визнано придатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії №2025-0612-1044-0765-0 від 12.06.2025 року.
Як вбачається з протоколу Центру сучасної діагностики «Нейромед» обстеження ЕНМГ від 04.06.2025 року позивачу було встановлено наступне: «при ЕНМГ обстеженні верхніх кінцівок ознаки початкового демієлінізуючого ураження моторних волокон та аксонально-демієлінізуючого ураження сенсорних волокон правого ліктьового нерву на рівні кубітальної ямки (зниження швидкості провідності по сенсорним волокнам на 8% від норми, по моторним волокнам на 11-15% від норми, зниження амплітуди сенсорної відповіді на 57% від норми) - імовірно на рівні ліктя. При ЕНМГ обстеженні нижніх кінцівок неможливо виключити ЕНМГ-ознаки аксонального ураження по типу моторної радикулупатії переважно 14.5 з двох сторін (більше справа) та L5 S1 з акцентом праворуч з розвитком зниження скорочувальної функції правого та лівого m. Extensor digitorum brevis - зниження амплітуди М-відповідей з m. Extensor digitorum brevis, Peroneus справа на 20%, зліва - на 5% від норми та наявністю блоків пізніх хвиль >40-60%), та правого m. Abductor hallucis (різниця амплітуд моторної відповіді D
Відповідно до довідки «Нейромед сучасна діагностика» 03.06.2025 року позивачу провели МРТ головного мозку та встановили діагноз: «остеохондроз шийного відділу хребта. Випрямлення шийного лордозу. Протрузії міжхребцевих дисків в хребтовий канал в сенментах С4-С5, С6-С7 3 компресією спинномозкових корінців; хронічний полісинусит з переважними змінами гайморових пазух та комірок решітчастої кістки. Правобічний мастоїдит. Гіпертрофія глоткового мигдалика, з висновку МРТ була рекомендована консультація невролога та ЛОРа».
Відповідно до тієї ж довідки позивачу також провели МРТ грудного відділу хребта, після якого було встановлено діагноз: «остеохондроз грудного відділ хребта. Протрузії міжхребцевих дисків в хребтовий канал в сегментах Th5-Th6, Th11-Th12. Гемангіома тіла Т10 хребця. ОСОБА_2 тіл Т8-Т12 хребців. Правобічний сколіоз грудного відділу хребта I ступеня, мені рекомендували звернутися до невролога».
03.06.2025 року позивачу було зроблено МРТ поперекового відділу хребта, після якого було встановлено: «остеохондроз поперекового відділу хребта. Протрузії міжхребцевих дисків в хребтовий канал в сегментах L4-L5, L5-S1. Кили Шморля тіл Th12-L2 хребців, рекомедовано звернутися до невролога».
Відповідно до довідки консультації в КНП СОР «Сумській обласній клінічній лікарні» від 28.05.2025 року позивачу встановлено діагноз: «остеохондроз шийного відділу хребта в сегментах С2- С7, початкові ознаки ДОА колінних суглобів».
Отже, відповідно до вищезазначених медичних довідок та висновків обстеження, мені встановлено діагноз: остеохондроз шийного, грудного, поперекового відділу хребта; хронічний полісинусит з переважними змінами гайморових пазух та комірок решітчастої кістки. Правобічний мастоїдит. Гіпертрофія глоткового мигдалика.
Позивач вважає, що медичний огляд було проведено з порушенням вимог чинного законодавства та не враховано медичну документацію, надану позивачем.
10.07.2025 року позивач звернувся до 12 регіональної військово-лікарської комісії зі скаргою щодо оскарження постанови ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 12.06.2025 №2025-0612-1044-0765-0 та її перегляду. 
Листом від 10.07.2025 за вих.№1189/3871 позивачу повідомлено, що постанова ВЛК, оформлена довідкою ВЛК від 12.06.2025 №2025-0612-1044-0765-0 є обґрунтованою та скасуванню не підлягає. 
17.07.2025 року позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії із заявою та відповідними документами для перегляду висновку ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 12.06.2025 №2025-0612-1044-0765-0, але відповіді не отримав.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону № 2232 щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до ч. 12 ст. 12 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.
У ст. 70 Закону № 2801-ХІІ передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).
Пунктом 1.1 розділу І Положення №402 (в редакції від 16.04.21, станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це, зокрема, визначення ступеня придатності до військової служби військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Відповідно до пункту 1.3 розділу І Положення № 402 основними завданнями військово-лікарської експертизи, зокрема, є: добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України; аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я; визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть; визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням.
У пунктах 1.1, 1.2 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Як передбачено пунктом 1.4. медичний огляд контингентів, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення, проводиться в порядку, визначеному таблицею, зокрема у пункті 4 якої встановлено, що медичний огляд військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом з числа осіб рядового складу ( яким є позивач) проводиться ВЛК військових комісаріатів, гарнізонною (госпітальною) ВЛК, ВЛК ТЦК на підставі графи ІІ Розкладу хвороб, ТДВ "Б","В", "Г".
У пунктах 2.1, 2.2 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.6.2. розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК - терапевта, хірурга, невропатолога, окуліста, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з середньою медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.
Пунктом 2.7.2. розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що гарнізонна ВЛК створюється при клініках амбулаторно-поліклінічної допомоги, поліклініках військових лікувальних закладів Міністерства оборони України.
Згідно з підпунктом 2.7.3 пункту 2.7 розділу ІІ Положення № 402 на госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається, зокрема, проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення; проведення контролю за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду, терміном проведення обстеження; проведення разом із провідними медичними спеціалістами ВМКЦ регіонів та начальниками медичної служби військових частин, що знаходяться у зоні відповідальності військового лікувального закладу, детального аналізу визнання військовослужбовців непридатними (обмежено придатними) до військової служби, розробка пропозицій щодо покращення стану здоров`я військовослужбовців та попередження їх дострокового звільнення з військової служби за станом здоров`я. Узагальнення пропозицій та надання їх до штатної ВЛК.
Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право ( підпункт 2.7.4.): приймати постанови відповідно до цього Положення; перевіряти з метою військово-лікарської експертизи організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах і у військових частинах, дислокованих у гарнізоні; залучати до роботи на правах членів комісії медичних та військових фахівців за запитом голови ВЛК.
Постанова ВЛК про придатність військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає.
Глава 6 Розділу ІІ Положення № 402 визначає порядок і умови медичного огляду військовослужбовців.
У пунктах 6.6, 6.8 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що військовослужбовці оглядаються ВЛК у військових лікувальних закладах за територіальним принципом. Військовослужбовці, крім того, оглядаються ВЛК за місцем лікування, навчання, перебування у відрядженні, за місцем проведення відпустки.
Огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, окулістом, оториноларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, флюорографічне дослідження органів грудної клітини. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями.
Пунктами 6.9, 6.10 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що при медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби, думку командування і начальника медичної служби військової частини, викладені у службовій та медичній характеристиках, та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.
Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.
Пункт 20 розділу ІІ Положення № 402 визначає зміст і порядок прийняття постанов ВЛК.
Підпунктом 20.1 цього розділу встановлено, що постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.
Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).
Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК ( підпункт 20.2).
Підпункт 20.3 встановлює, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту, зокрема, : а) "Придатний": до військової служби; до військової служби за контрактом; до військової служби у військовому резерві; для підготовки до участі у ММО; до участі у ММО; до служби (роботи) у миротворчому персоналі; до навчання у ВВНЗ ;до служби на підводних човнах, на надводних кораблях, у морській піхоті, високомобільних десантних військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення; б) "Непридатний": до військової служби з виключенням з військового обліку; до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (На воєнний час приймається постанова: "Обмежено придатний до військової служби"); до військової служби за контрактом; для підготовки до участі у ММО; до участі у ММО; до служби (роботи) у миротворчому персоналі; до навчання у ВВНЗ; до служби у плавскладі ВМС Збройних Сил України, морській піхоті, високомобільних десантних військах, спеціальних спорудах, водолазом, водолазом-глибоководником, акванавтом, підрозділах спеціального призначення; до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців (постанова приймається у воєнний час); до подальшого проходження зборів (постанова приймається щодо призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів).
Постанова про придатність (непридатність) до навчання (служби) за військовою спеціальністю, служби у спеціальних спорудах, до участі у ММО, миротворчому персоналі тощо, згідно з вимогами ТДВ, приймається за такою формою: "На підставі статті ____ графи Розкладу хвороб та графи _____ Таблиці ____ додаткових вимог, придатний (непридатний) до (вказати)".
Щодо військовослужбовців, визнаних ВЛК непридатними до військової служби, інші постанови (про непридатність до служби у виді Збройних Сил України, до навчання у ВВНЗ, в учбовій частині тощо) не приймаються.
Щодо військовослужбовців, визнаних ВЛК непридатними (до служби у виді Збройних Сил України або за військовою спеціальністю, спецспорудах, до навчання у ВВНЗ, в учбовій частині, до участі у ММО тощо), одночасно приймається постанова про придатність до військової служби).
Постанова "Непридатний до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців" приймається на воєнний час на підставі статей 7, 11, 12г, 13д, 24, 37, 44, 48, 56, 59, 65, 72, 81 Розкладу хвороб у випадках, коли для відновлення придатності (обмеженої придатності) до військової служби необхідний термін від 6 до 12 календарних місяців.
г) "Обмежено придатний до військової служби".
Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
З метою медичної та соціальної реабілітації зазначені особи можуть бути переоглянуті госпітальними (гарнізонними) ВЛК ВМКЦ, але не раніше ніж через 3 роки після прийняття постанови про обмежену придатність до військової служби.
Відповідно до пункту 20.4. Розділу ІІ Положення № 402 за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "обмежено придатний до військової служби".
За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "обмежено придатний до військової служби"; "придатний до військової служби".
У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову "придатний до військової служби", за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.
Аналізуючи вищенаведені норми, суд зазначає, що законодавством чітко регламентовано процедуру проведення ВЛК військово-лікарської експертизи військовослужбовця, яка передбачає здійснення медичного огляду відповідними лікарями за загальним переліком та лікарями інших спеціальностей за наявності медичних показань на підставі графи ІІ Розкладу хвороб, ТДВ "Б","В", "Г", вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби.
Разом з тим, ВЛК у кожному випадку при медичному огляді військовослужбовців зобов`язана застосовувати метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби. Зокрема, враховувати їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби, думку командування і начальника медичної служби військової частини, викладені у службовій та медичній характеристиках, та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.
Суд наголошує, що Положенням №402 передбачено широку дискрецію ВЛК щодо визначення придатності/непридатності до військової служби, але такі повноваження обмежені умовами та підставами, чітко визначеними в законі і обумовлені індивідуально щодо кожного військовослужбовця, а також наслідками його поранення, травми, контузії, каліцтва.
Крім того, Положенням №409 чітко регламентовано зміст постанови про придатність (непридатність) до військової служби, яка згідно з вимогами ТДВ, приймається за такою формою: "На підставі статті ____ графи _____ Розкладу хвороб та графи _____ Таблиці ____ додаткових вимог, придатний (непридатний) до _ (вказати)".
Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Згідно висновків Верховного Суду у постанові від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається порушення процедури проведення медичного огляду позивача додатковою позаштатною військово-лікарською комісією м.Суми військової частини НОМЕР_2 , з огляду на що, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Як вже було зазначено вище та передбачено Положенням №402, особа, яка не погоджується з висновком ВЛК, може оскаржити його до Центральної військово-лікарської комісії, надати додаткові данні чи матеріали обстеження та обґрунтування.
Правовідносини, які виникли між сторонами цього спору, не можуть врегульовуватись Законом «Про звернення громадян», як вважає позивач.
Так, за приписами частини першої статті 1 Закону «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. У статті 3 Закону №393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша).
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства (частина друга).
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (частина третя). Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (частина четверта).
Суд зазначає, що заява позивача про незгоду з рішенням ВЛК не підпадає під жодне вищенаведене визначення та не є зверненням в розумінні Закону №393/96-ВР з питань військово-лікарської експертизи, а є скаргою, в якій позивач, не погодившись із висновком ВЛК його в порядку, передбаченому Положенням №402 до ЦВЛК, що дає підстави для висновку, що процедура розгляду такої заяви повинна проводитись у відповідності до цього нормативного акту, а не у порядку, що передбачений Законом №393/96-ВР.
Відповідно до п.п. 2.3.4. пункту 2.3 Положення 402 ЦВЛК (серед іншого) має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Відповідно до пунктів 2.1., 2.2 ЦВЛК є штатною військово-лікарською установою яка приймає постанови, що є обов`язковими для штатних та позаштатних ВЛК. Згідно п 2.3.5. Положення №402 Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Системний аналіз вищенаведених приписів Положення №402 дає підстави прийти до висновку, що ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів.
Відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.
В такому випадку, має місце протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Саме постанова ЦВЛК є актом індивідуальної дії, який в подальшому заявник може оскаржити у відповідності до п. 2.3.5. Положення 402 та є підставою для перегляду її в судовому порядку. 
В позовній заяві позивач вказує, що 17.07.2025 року звернувся з заявою про скасування постанови ВЛК та проведення повторного медичного огляду ЦВЛК.
Однак, на обґрунтування своєї позиції позивачем не долучено до матеріалів справи заяву від 17.07.2025 року та доказів направлення даної заяви відповідачу, що не дає можливості суду перевірити правдивість звернення до відповідача з заявою та порушення прав позивача бездіяльністю ЦВЛК відповідно. 
З листа 12 регіональної військово-лікарської комісії від 10.07.2025 за вих.№1189/3871 вбачається звернення позивача до останнього зі скаргою від 07.07.2025 за вх. №5086 щодо оскарження постанови ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 12.06.2025 №2025-0612-1044-0765-0 та її перегляду.
Тобто, доказів звернення позивача зі скаргою або заявою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України з матеріалів справи не вбачається.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача та правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. 90, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна