ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1124/26 Справа № 172/2177/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів: Агєєва О.В., Гапонова А.В.,
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:
заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»,
заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал», приватний виконавець Лиманський Владислав Юрійович,
боржник ОСОБА_1 ,
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Битяк І.Г.,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст вимог заяви
У вересні 2025року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі - ТОВ «Дебт Форс») звернулось в суд із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за №204366, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , шляхом заміни вибулого стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі — ТОВ «Вердикт Капітал») на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс». 
Існування таких вимог заявник пов`язував із тим, що на виконанні у приватного виконавця Лиманського В.Ю. перебуває виконавче провадження №67205450, відкрите на підставі виконавчого напису № 204366, вчиненого 22 червня 2021року, про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал». 
15 лютого 2023року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено договір №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №614492313HPLS. 
21 травня 2024року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено договір №21-05/24 (К) про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №614492313HPLS.
За наведених обставин заявник стверджував, що наявні підстави для заміни стягувача його правонаступником.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2025року у задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником, відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Дебт Форс» в дохід державного бюджету штраф у сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 9 084,00грн.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником на підтвердження існування кредитних правовідносин з боржником не надано кредитний договір, на який посилається заявник і який укладений між кредитодавцем та позичальником, витяги з додатку до договорів про відступлення прав вимоги не підтверджують факт існування у боржника кредитних зобов`язань та матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення оплати за договором про відступлення прав вимоги, укладеним між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс».
Накладаючи на ТОВ «Дебт Форс» штраф в дохід бюджету, суд першої інстанції встановив, що заявник вже звертався до суду з аналогічною заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та ухвалою суду, яка набрала законної сили та не була оскаржена, у задоволенні заяви було відмовлено з підстав ненадання доказів, що підтверджують право вимоги ТОВ «Дебт Форс» щодо стягнення заборгованості з боржника. Оскільки у повторно поданій заяві заявник не вказав нових обставин чи інших підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні, вказане суд розцінив як зловживання процесуальними правами. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
23 вересня 2025року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи “Електронний суд” апеляційну скаргу на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2025року.
В апеляційній скарзі ТОВ «Дебт Форс» не погодилося з висновками суду та висловило вимогу про скасування ухвали та задоволення вимог заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні. 
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що на підтвердження обставин переходу прав вимоги та заміни кредитора у зобов`язанні надано всі належні, допустимі, достовірні та достатні докази, чого не взяв до уваги суд першої інстанції.
В обґрунтування скарги ТОВ «Дебт Форс» вказував, що станом на дату звернення до суду з заявою про заміну сторони та станом на дату звернення з апеляційною скаргою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 відкрите, виконавчий напис перебуває на виконанні.
Стверджував, що у додатках до договорів про відступлення прав вимоги, які підписані попереднім та новим кредитором, чітко вказано право вимоги, за яким договором переходить наступному кредитору, вказано його номер, прізвище, ім`я, по батькові та реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника. Номер кредитного договору вказаний і у виконавчому написі нотаріуса, який вчиняється на оригіналі кредитного договору або скріплений разом з оригіналом кредитного договору.
Крім того наполягав на тому, що подаючи, навіть повторно, заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, заявник не мав на меті порушувати вимоги процесуального законодавства та зловживати процесуальними правами, факту зловживання процесуальними правами не відбулось, заявник намагається реалізувати своє право на процесуальне правонаступництво.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не подали.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
24 вересня 2025року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду було витребувано з Васильківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу №172/2177/25.
29 вересня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.
01 жовтня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду призначено справу до апеляційного розгляду на 0950год 25 листопада 2025року.
У зв`язку з прийнятим рішенням Вищої ради правосуддя від 11 листопада 2025року №2374/0/15-25 про відставку судді ОСОБА_2 , на підставі розпорядження керівника апарату суду від 12 листопада 2025року № 2903 та у відповідності до пункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у справі здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями.
Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач – Никифоряк Л.П., судді: Гапонов А.В., Новікова Г.В.
У зв`язку з неможливістю розгляду справи суддею членом колегії Новіковою Г.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 15 січня 2026року № 209 у справі здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями.
Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Никифоряк Л.П., судді Гапонов А.В. та Агєєв О.В.
19 листопада 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду на 1520год 20 січня 2026року. 
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
22 червня 2021року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №204366, згідно з яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №21-12/2020 від 21 грудня 2020року, якому Акціонерним товариством «Альфа-Банк» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 2 від 21 грудня 2020року, заборгованість за кредитним договором №614492313HPLS від 08 вересня 2016року за період з 21 грудня 2020року по 15 червня 2021року включно у загальному розмірі 22 718,73грн з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» /а.с.19/.
Згідно з витягом з Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у приватного виконавця Лиманського Владислава Юрійовича перебуває виконавче провадження №67205450, в якому стягувачем зазначений ТОВ «Вердикт Капітал», а боржником ОСОБА_1 
15 лютого 2023року між ТОВ Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 15-02/23, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них /а.с.7-9/.
Того ж дня, тобто 15 лютого 2023року, між ТОВ Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» підписано Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 15-02/23 від 15 лютого 2023року /зв. бік а.с.9/.
У витязі від 30 жовтня 2023року з додатку №3 до договору №15-02/2 зазначено, що новому кредитору відступається право вимоги до ОСОБА_1 за договором №614492313HPLS в загальній сумі 22 446,61грн /а.с.6/.
Рішенням єдиного учасника ТОВ «Кампсіс Фінанс» від 01 листопада 2023року найменування Товариства змінено на ТОВ «Кампсіс Лігал» /зв. бік а.с.24-25/.
21 травня 2024року між ТОВ «Кампсіс Лігал» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 21-05/24 (К), відповідно до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них /зв.бік а.с.10-12/. 
Того ж дня, тобто 21 травня 2024року, між ТОВ «Кампсіс Лігал» та ТОВ «Дебт Форс» підписано Акт прийому-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді за договором №21-05/24 (К) про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 21 травня 2024року /зв. бік а.с.12/.
У витязі від 27 травня 2024року з додатку №3 до договору №21-05/24 (К) зазначено, що новому кредитору відступається право вимоги до ОСОБА_1 за договором №614492313HPLS в загальній сумі 22 446,61грн /а.с.5/. 
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виснував, що відсутні правові підстави для задоволення заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, оскільки заявником не надано кредитний договір на підтвердження існування з боржником кредитних правовідносин, витяги з додатку до договорів про відступлення прав вимоги не підтверджують факт існування у боржника кредитних зобов`язань та не надано доказів здійснення оплати за договором про відступлення прав вимоги, укладеним між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс».
Крім того, встановивши, що заявник вже звертався до суду з аналогічною заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, у задоволенні якої судом було відмовлено, та звернувся до суду повторно без зазначення нових обставин чи інших підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції розцінив вказане як зловживання процесуальними правами та наклав на заявника штраф в дохід бюджету.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, так як судом першої інстанції при постановленні ухвали додержані норми процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У статті 55 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно з частиною першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Аналогічні норми містяться у частині п`ятій статті 15 Закону України від 02 червня 2016року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 1404-VIII).
З огляду на зазначені норми матеріального права заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону № 1404-VIII, з урахуванням статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
За вимогами статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022року у справі №183/4196/21 зазначено, що оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення "несудового" органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Саме цивільний суд спроможний кваліфіковано встановити, чи є правонаступником заявник, який просить замінити собою попереднього учасника виконавчого провадження.
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни, дарування, факторингу. 
У пункті 7.1 укладеного між ТОВ Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 15-02/23 визначено, що за відступлення прав вимоги за договорами позики (кредитними договорами) відповідно до цього договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 379030,99грн без ПДВ.
Згідно з пунктом 7.4 цього ж договору, у випадку не сплати (як повної так і часткової) новим кредитором ціни договору, зазначеної у п. 7.1 у строк, встановлений п. 7.2 цього договору, права грошової вимоги до боржників за договорами позики (кредитними договорами) на відповідну суму, що не сплачена, повертаються первісному кредитору, та новий кредитор зобов`язаний протягом десяти робочих днів оплатити (перерахувати) первісному кредитору всі суми грошових коштів, отримані ним в погашення заборгованості боржників за відповідними правами вимоги.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження належного виконання ТОВ «Кампсіс Фінанс» своїх зобов`язань за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 15-02/23 від 15 лютого 2023року в частині повної оплати грошових коштів за відступлені права вимоги.
При цьому, наведена обставина є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником. 
Такі висновки колегії суддів повністю узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023року по справі №466/3066/13-ц, в якій зазначено, що суди не звернули уваги на доводи касаційної скарги і такі доводи заявлялися в апеляційній скарзі про те, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі. 
Наданий заявником акт зарахування однорідних зустрічних вимог від 27 лютого 2023року, підписаний між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал», на переконання колегії суддів, не може свідчити про належне виконання ТОВ «Кампсіс Фінанс» своїх зобов`язань за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 15-02/23 від 15 лютого 2023року щодо повної оплати грошових коштів за відступлені права вимоги. Більш того, у вказаному акті зазначено, що залишок заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» перед ТОВ «Кампсіс Фінанс» становить 956 217,58грн, але доказів оплати вказаної суми заявником суду також не надано.
За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення оплати за договором № 15-02/23, укладеним між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс», що є умовою дійсності договору відступлення права вимоги та як наслідок переходу права вимоги.
Частина перша статті 76 ЦПК України доказами визначає будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України). 
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. 
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). 
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Наявні в матеріалах справи докази не дають можливості суду з`ясувати обставини здійснення повної оплати за договором відступлення прав вимоги на час або після його укладення, а тому суд не може зробити достовірний висновок про належне виконання ТОВ «Кампсіс Фінанс» своїх зобов`язань за договором № 15-02/23 від 15 лютого 2023року та відповідно зробити висновок про перехід права вимоги від ТОВ Вердикт Капітал» до ТОВ «Кампсіс Фінанс», в тому числі за кредитним договором №614492313HPLS від 08 вересня 2016року, укладеним з ОСОБА_1 .
При цьому, оскільки під час розгляду справи не знайшли підтвердження обставин переходу прав вимоги за укладеним з ОСОБА_1 кредитним договором від ТОВ Вердикт Капітал» до ТОВ «Кампсіс Фінанс», то і подальше відступлення від ТОВ «Кампсіс Лігал» до ТОВ «Дебт Форс» прав вимоги саме за кредитним договором №614492313HPLS від 08 вересня 2016року також є недоведеним. 
Отже, ТОВ «Дебт Форс» звертаючись до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником не надало достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту набуття ним права вимоги за кредитним договором №614492313HPLS від 08 вересня 2016року, укладеним з ОСОБА_1 , та відповідно правових підстав для заміни стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні, відкритому з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за №204366.
Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Матеріали, наявні у справі, недостатні для задоволення заяви про заміну сторони шляхом заміни стягувача його правонаступником у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за №204366.
Заміна стягувача не має нести формальний характер, покликаний фіксувати виключно процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва без здійснення завдань цивільного судочинства.
Апеляційний суд акцентує увагу, що з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності учасник справи, який ініціює перед судом вирішення певного процесуального питання, зокрема про заміну сторони у виконавчому провадженні, зобов`язаний обґрунтувати відповідні підстави для його вирішення судом та підтвердити їх доказами.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному судовому рішенні, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», пункт 32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
За таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині неправомірності накладення на заявника штрафу в дохід державного бюджету в сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (у сумі 9 084,00грн), то підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в цій частині колегією суддів за результатами розгляду апеляційної скарги не встановлено. 
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ТОВ «Дебт Форс» вже звертався до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні № 67205450, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за № 204366 та ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2024року в справі № 172/1155/24 у задоволенні такої заяви Товариству з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» було відмовлено. Вказана ухвала набрала законної сили та заявником оскаржена не була.
Одночасно, ТОВ «Дебт Форс» 01 вересня 2025року повторно звернувся до суду з аналогічною заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, вказавши аналогічні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні, інших підстав або нових обставин, що стосуються заміни сторони у виконавчому провадженні у заяві не вказано.
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно з пунктом першим частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.
Суд першої інстанції розцінив як зловживання процесуальними правами подання заявником повторної заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, яка вже була вирішена судом та була подана за відсутності інших підстав або нових обставин, що узгоджується з положеннями частини другої статті 44 ЦПК України.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам процесуального законодавства України.
Як визначено у частині четвертій статті 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
У відповідності до положень статті 144 ЦПК України одним з заходів процесуального примусу є штраф.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.
Тож, стягнувши з заявника штраф в дохід державного бюджету в сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за зловживання процесуальними правами, суд першої інстанції діяв в межах повноважень та з дотриманням вимог процесуального права, а тому судове рішення в частині стягнення з заявника штрафу в дохід державного бюджету не підлягає скасуванню, в цій частині ухвалу суду належить залишить без змін. 
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність та обґрунтованість ухвали суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».
Ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2025року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20 січня 2026року.

Судді: