Справа № 545/5231/25
Провадження № 2-а/545/4/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" січня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Синегуб Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
встановив:
представник позивача адвокат Момот Т.Г. звернувся до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування зазначив, що 24.10.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1  винесено постанову №3199, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , а постанову отримано поштовим зв`язком 14.11.2025. Вважає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки в ній не зазначено, що ОСОБА_1 визнаний винний у скоєнні правопорушення, відсутнє посилання на докази повторного непроходження ВЛК. Також, вважає, що постанова прийнята з порушенням строків накладення адміністративного стягнення, який становить два місяці. Дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковані, оскільки відповідальність за вказане порушення передбачена ст. 210 КУпАП. Крім того, станом на 2014 рік ОСОБА_1 , 1969 року народження, якому виповнилось 45 років, був виключений з військового обліку, а тому не зобов`язаний оновлювати персональні дані, повторно ставати на облік чи проходити ВЛК, оскільки не є військовозобов`язаний. Зміни до Закону, яким передбачено проходження повторного ВЛК, не можуть бути застосовані до ОСОБА_1 . Спірну постанову, він отримав поштовим листом 14.11.2025, а тому вважає, що з цієї дати повинно відраховуватись строк на її оскарження, тому просив поновити строк оскарження постанови, скасувати її та закрити провадження у справі. 
Ухвалою суду від 25.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження по справі.
14.12.2025 розгляд справи відкладено за заявою представника відповідача.
Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування зазначено, що за порушення громадянами України законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачена відповідальність. Змінами у законодавстві було передбачено обов`язкове повторне проходження громадянами України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби, медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. 17 жовтня 2025 року о 18 год. 20 хв., під час дії особливого періоду (правового режиму воєнного стану), у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що позивач, як такий, що військово-лікарською комісією від 15.08.1989 року був визнаний обмежено придатним до військової служби, до 05.06.2025 включно не виконав обов`язку щодо проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби, що є порушенням вимог пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 21.03.2024 №3621-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», через що ІНФОРМАЦІЯ_3 до Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області 05.09.2025 року було подано шляхом електронної взаємодії звернення №Е3523561. Таким чином датою виявлення вчиненого правопорушення є 05 вересня 2025 року. В діях відповідача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст.210-1 КУпАП, у зв`язку з невиконанням обов`язку щодо проходження повторного медичного огляду для визначення придатності до військової служби. 17 жовтня 2025 року офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенантом ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 3199 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, який відповідає приписам КУпАП та містить всі необхідні реквізити. Позивачу роз`яснено суть вчиненого порушення (невиконання обов`язку щодо проходження повторного медичного огляду, будучи обмежено придатним), зміст ст. 63 Конституції України, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, зафіксовано пояснення ОСОБА_1 наступного змісту: «Я, ОСОБА_1 , порушив закон, так як не знав що мені потрібно було пройти ВЛК», у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП, повідомлено про розгляд справи, призначений на 10 год. 00 хв. 24.10.2025 (тобто не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи) у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , кабінет 107 та вручено другий примірник протоколу. 24 жовтня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 винесено постанову № 3199 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Отже, притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним. Факт перебування позивача на військовому обліку військовозобов`язаних підтверджується обліковою карткою з Єдиного державного реєстри призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в розділі 37 «Відмітки про взяття, зняття та виключення з обліку» якої зазначено, що позивач з 01.04.2005 року взято на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відмітки про зняття або виключення з військового обліку відсутні. Просив відмовити у задоволенні позову.
У відповіді на відзив представник позивача підтримав доводи, викладені у позовній заяві та додав, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам законодавства, а тому є недопустимим доказом. 
Представник позивача Момот Т.Г. надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримали.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Судом встановлено, що 17.10.2025 року офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенантом ОСОБА_2 відносно позивача складено протокол №3199 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із змісту якого вбачається, що 17.10.2025 о 18.20 год в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 , 1969 р.н., як такий, що військово-лікарською комісією від 15.08.1989 був визнаний обмежено придатним до військової служби до 05.06.2025 не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, як особа, яка була визнана обмежено придатним до військової служби до набрання чинності Законом України №4235-ІХ від 12.02.2025 (дата набрання чинності 15.02.2025) (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), чим порушив пункт 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законі України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» під час дії особливого періоду.
ОСОБА_1 ознайомлений під розпис зі змістом ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (права особи, стосовно якої складається протокол), повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме, о 10.00 год 24.10.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за задресою: АДРЕСА_2 каб. 107.
По суті порушення зазначив, що він порушив закон, оскільки не знав, що йому потрібно було пройти ВЛК.
До протоколу долучено: копія паспорту, військового квитка ОСОБА_1 , облікова картка та витяг з АІТС «Оберіг» про результати проходження ВЛК та звернення до поліції.
Копію протоколу вручено позивачу під особистий підпис (а.с. 32).
З копії військового квитка позивача № НОМЕР_1 , виданого 30.04.1987, вбачається, що 13.08.1989 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.
Дані про виключення з військового обліку відсутні (зворот а.с.34).
З облікової картки на позивача вбачається, що він є непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Перебуває на військовому обліку з 01.04.2005 у ІНФОРМАЦІЯ_6 . Взято на військовий облік 17.10.2025 у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Глухів).
Інформація про виключення ОСОБА_1 з військового обліку відсутня (а.с. 35).
Відповідачем надано звернення до Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області 05.09.2025 року №Е3523561 шляхом електронної взаємодії про те, що позивачем не пройдено військово-лікарську комісію (зворот а.с. 35). 
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 №3199 від 24.10.2025 на відповідача накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. (а.с.36).
З вказаної постанови вбачається, що 17.10.2025 о 18.20 год в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 , 1969 р.н., як такий, що військово-лікарською комісією від 15.08.1989 був визнаний обмежено придатним до військової служби до 05.06.2025 не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, як особа, яка була визнана обмежено придатним до військової служби до набрання чинності Законом України №4235-ІХ від 12.02.2025 (дата набрання чинності 15.02.2025) (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), чим порушив пункт 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законі України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» під час дії особливого періоду.
Справу розглянуто у відсутності позивача, який був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Постанову направлено рекомендованим листом Укрпоштою 26.10.2025.
Позивачем примірник постанови отримано 14.11.2025 (а.с. 10).
Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Відповідно до абзацу 3 підпункту 10-1 пункту 1 Додатку 2 Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Згідно вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України «Про оголошення мобілізації», затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Як вже було встановлено судом, відповідно до облікової карки та військового квитка, 01.04.2005 ОСОБА_1 взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_7 , в якій наявна відмітка про те, що він непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час по гр.1 ст.856 згідно ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 від 15.08.1989. Звільнений з військової служби в запас та не зарахований до військового оперативного резерву. 
З огляду на це, суд вважає доводи представника позивача про те, що позивач автоматично виключений з обліку по досягненню віку не спроможними та безпідставними.
Наказ Міністерства оборони від 20.12.2017 р. №684, яким було затверджено Перелік випадків, за яких громадяни України знімаються з військового обліку військовозобов`язаних, втратив чинність від 29.08.2024 на підставі Наказу Міністерства оборони №509від 25.07.2024 р.
04.05.2024 р. набрав чинності Закон України від 21.03.2024 р. №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX було встановлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 04.02.2025) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Згідно із Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №4235-ІХ від 12.02.2025 р. (далі за текстом Закон №4235-ІХ) були внесені зміни до Закону №3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово лікарську комісію для проходження медичного огляду». Закон №4235-ІХ набрав чинності 15.02.2025.
Аналіз п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX (Закону №4235-IXвід 12.02.2025 р.) дозволяє дійти висновку, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, тобто до 04.05.2024 р., зобов`язані були до 05.06.2025 р. пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Законодавцем визначено два альтернативних шляхи виконання громадянином зазначеного обов`язку: 1) самостійне звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду; 2) самостійне звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
У відповідність до зазначеного Закону України був приведений наказ Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначається процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
Отже, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_1 , будучи громадянином України чоловічої статі віком від 25 до 60 років, який був визнаний обмежено придатними до військової служби у воєнний час до 04.05.2024 та який не виключений з військового обліку, був зобов`язаний до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, самостійно ініціювавши проходження ВЛК шляхом звернення до ТЦК або звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Проте, позивачем не надано доказів вжиття заходів задля отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та проходження такого огляду до 05.06.2025.
Щодо доводів позивача про те, що він не визнаний винним у скоєнні правопорушення спірною постановою, суд зазначає, що відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:  про накладення адміністративного стягнення.
Із постанови вбачається, що «Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1КУпАП…».
Вимоги до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення визначені у ст. 283 КУпАП, Постанова повинна містити:  найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Спірна постанова відповідає вказаним вимогам, а отже, доводи позивача в цій частині є безпідставними та судом не приймаються.
Щодо строків накладення адміністративного стягнення суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення вчинене позивачем на наступний день після останнього дня обов`язкового проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби (05.06.2025), виявлено 05.09.2025, адміністративне стягнення накладено 24.10.2025, отже протягом трьох місяців з дня його виявлення і не пізніше одного року з дня його вчинення.
Тому, доводи позивача про безпідставне накладення адміністративного після спливу двох місяців з крайньої дати проходження медичного огляду 05.06.2025 не ґрунтуються на вимогах процесуального Закону.
Не заслуговують на увагу також доводи позивача про неправильну кваліфікацію правопорушення, вчиненого ним за ст. 210-1 КУпАП, оскільки саме законодавством про мобілізацію (Законом №4235-ІХ), установлено необхідність повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби у строк до 05.06.2025, а не правилами військового обліку.
Крім того, відсутні підстави для визнання протоколу про адміністративне правопорушення від 17.10.2025 недопустимим доказом, оскільки він відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Не зазначення в ньому місця вчинення правопорушення не спростовують зміст обставин, встановлених уповноваженою особою та викладених у ньому, а також не може бути підставою для визнання протоколу недопустимим доказом.
За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Разом з тим, виходячи із положень ч. 2 ст. 77 КАС України та закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.
В ході розгляду справи судом встановлено правомірність оскаржуваного рішення, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а відтак постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 №3199 від 24.10.2025, якою на відповідача накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП., є правомірною та не підлягає скасуванню.
Отже, оцінивши відповідно до ст.90 КАС України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 241-246, 286 КАС України,
ухвалив:
відмовити у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 16.01.2026.

Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 . 

Суддя   О. В. Любчик