Справа №295/1422/25
Категорія 43
2/295/401/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючої судді Стрілецької О.В.
за участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача - адвоката Петрушиної Л.А.
відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану неналежним виконанням ремонтних робіт, в розмірі 5874,00 грн.
Позов обгрунтований тим, що в серпні 2024 позивач через інтернет-портал «kabanchik.ua» замовив послугу з поклейки шпалер. Замовлення було прийняте виконавцем Ждановим С.Л, який 17.08.2024 прибув для його виконання, під час поклейки шпалер між ними виникали суперечки, виконавець виправляв дефекти в роботі, на які вказував позивач. Зазначає, що ОСОБА_2 скаржився на неякісні стики на вінілових шпалерах на флізеліновій основі. Позивач вказує, що відповідач витирав шпалери ганчіркою, а не спеціальним валиком.
ОСОБА_1 зазначає, що на придбання шпалер він витратив 3174,00 грн та сплатив грошові кошти за виконану роботу в розмірі 2700,00 грн. 
19.08.2024 ОСОБА_1 виявив на шпалерах недоліки у вигляді великої кількості сірих маленьких і великих плям, про які повідомив відповідача та посередника інтернет-портал «kabanchik.ua», з якого йому повернули грошові кошти в розмірі 1000,00 грн, які він зараховує в рахунок моральної шкоди.
Позивач вважає, що плями на шпалерах виникли внаслідок неправомірних дій відповідача, який не дотримався техннології поклейки шпалер, тому повинен відшкодувати збитки у вигляді вартості шпалер та коштів, сплачених за виконану роботу, що становить 5874,00 грн (3174,00+2700,00) 
Зазначає, що ОСОБА_2 в добровільному порядку відмовився виправляти неякісну роботу та відшкодувати кошти за зіпсовані шпалери, а відтак позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою за захистом своїх порушених прав.

ІІ. Процедура та позиції сторін
Відповідно до ухвали суду від 18.02.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
23.05.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 30-31), в якому він позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні. Заперечення проти позову обгрунтовані тим, що він вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними. Відповідач не заперечував, що 15.08.2025 на інтернет-порталі «kabanchik.ua» він взяв замовлення з виконання послуг з поклейки шпалер від ОСОБА_1 . Перед початком виконання робіт він попередив ОСОБА_1 , що після поклейки таких шпалер може бути видно стики. Відповідач зауважує, що після поклейки перших двох полос шпалер проявились недоліки, про які він попереджав раніше, було видно стики, заводський край шпалер мав дефекти, проте незважаючи на недоліки продукції, замовник дав згоду на подальше виконання роботи. 
Відповідач вказує, що ним при виконанні роботи були дотримані всі технологічні процеси з поклейки шпалер і з урахуванням рекомендацій виробника продукції, а саме: клей наносився на стіну, відміряні шпалери приглажувались спеціальним шпателем, надлишки клею видалялись чистою ганчіркою, стики на віконних та дверних пройомах і в кутах підрізались згідно з технологією.
ОСОБА_2 звертав увагу, що після виконання робіт позивач розрахувався з ним, закрив замовлення на сайті «kabanchik.ua», оцінив виконану ним роботу за максимальною шкалою в розділах якість, пунктуальність, ввічливість, тобто ОСОБА_1 прийняв виконане замовлення в повному обсязі, погодившись з якістю його виконання.
У відзиві вказано, що через деякий час замовник почав телефонувати та вимагати повернення коштів за зіпсований матеріал та неякісно виконану роботу.
Відповідач вважає, що плями незрозумілого походження, які виникли на шпалерах, не могли виникнути під час виконання їх поклейки.
ОСОБА_2 вказує, що з грудня 2020 року зареєстрований на порталі «kabanchik.ua», звідки отримував замовлення, виконував роботи з поклейки шпалер, надані ним послуги завжди були оцінені клієнтами на високому рівні, його рейтинг складав 97%. Після скарг ОСОБА_1 його профіль на сайті заблокований. Крім того, позивач звернувся до Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області з заявою про вчинення ним злочину.

Позивач в судових засіданнях позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Наполягав на тому, що плями на шпалерах виникли саме через неналежно виконану ОСОБА_2 роботу з їх поклейки. Позивач звертав увагу, що він був присутній під час поклейки шпалер, неодноразово вказував на недоліки в роботі, які виконавцем одразу усувались. 
ОСОБА_1 не заперечував, що відповідач перед початком виконання робіт повідомив його про дефект стикових країв шпалер, виконавець переклеював 2 полоси шпалер. Він, як замовник, погодив подальше проведення робіт, оскільки для нього не було принципово те, що стики між полосами буде видно. Проте вважає, що недоліки у вигляді затертих стиків та плям по полотні шпалер виникли внаслідок неналежного виконання робіт відповідачем. На думку ОСОБА_1 затерті стики шпалер виникли внаслідок їх розглажування ОСОБА_3 ганчіркою, а не валиком, плями могли виникнути внаслідок потрапляння на лицьову поверхню шпалер клею.
Позивач вказав, що стіни для поклейки шпалер готував самостійно, штукатурив, наносив ґрунтовку, для виконання цих робіт використовував лише якісні матеріали. Шпалери обирав та купував самостійно, клей придбав за вказівкою виконавця робіт.
Крім того, позивач стверджував, що поставив на сайті за виконану роботу відмінну оцінку, оскільки на цьому наполягав відповідач і для підняття рейтингу виконавця.
Представник позивача – адвокат Петрушина Л.А. підтримала позицію свого довірителя, просила позовні вимоги задоволити.

ОСОБА_2 в судових засіданнях просив відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю, посилаючись на відзив на позовну заяву. Додатково пояснив, що має 20-річний досвід з поклейки шпалер, з 2020 року отримував замовлення також через портал «kabanchik.ua», клеїв шпалери по місту Житомиру та місту Києву, його роботи завжди оцінювались позитивно. Звертав увагу, що сайт «kabanchik.ua» завжди стає на бій замовника, жодного разу не підтримав виконавця.
ОСОБА_2 вказав, що всі передбачені виробником шпалер рекомендації та вимоги були дотриманіним під час виконання робіт. Перед початком виконання робіт він повідомив заявника, що шпалери містять заводський брак на стикуваннях, після поклейки перших двох відрізків шпалер вказаний брак проявився, він зняв ці полотна, відрізав інші два полотна, переклеїв їх, проте проблема незникла. Замовник наполіг на продовження виконання робіт, які сам контролював. 
ОСОБА_2 зазначив, що не затирав стики шпалери ганчіркою, а використовував для цього шпатель, який надав сам ОСОБА_1 і наполягав на його використанні, ганчіркою забирав лише залишки клею, що цілком відповідає технології з поклейки шпалер і передбачено їх виробником. Наголошував, що коли він завершив виконання робіт недоліки на шпалерах були відсутні, йому невідомо, звідки могли проявитись такі плями, припустив, що плями могли виникнути внаслідок того, що самі шпалери були неякісними і мали брак. 
Щодо твердження позивача з приводу наполягання на позитивній оцінці результатів його роботи вказав, що лише просив ОСОБА_1 закрити замовлення на платформі, про оцінку, яку слід поставити, мова не йшла.
На підставі положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 13.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення та оголошення якого було відкладено до 14-15 год. 19.01.2026. 
ІІІ. Обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження 
Згідно з рахунком-фактурою №СФ-0000028 від 08.07.2024 та квитанцією про переказ грошових коштів від 08.07.2024 ОСОБА_1 придбав 3 рулона шпалер 12143-08 Erismann (Casual Chic) у ФОП ОСОБА_4 на суму 3174,00 грн (а.с. 7,8).
15.08.2024 позивач розмістив на сайті «kabanchik.ua» замовлення на поклейку вінілових шпалер 12143-08 Martinigue (Erismann) на флізеліновій основі, шириною 1060 м, із зазначенням, що стіни готові до виконання робіт, вказане замовлення до виконання взяв відповідач, що підтверджується роздруківкою з сайту (а.с.10). Стан замовлення на сайті «kabanchik.ua» - виконано (а.с. 35).
17.08.2024 позивач на зазначеній платформі підтвердив виконання замовлення, залишив відгук: «все гарно», поставив оцінку «відмінно» (а.с. 33-34).
06.11.2024 із сайту «kabanchik.ua» здійснений переказ на карту ОСОБА_1 по програмі захисту користувачів компенсацію в розмірі 1000,00 грн (а.с. 9).

ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За своєю правовою природою правовідносини між сторонами цього спору врегульовані положеннями Цивільного кодексу України про підряд.
Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
В частині 2 статті 837 ЦК України передбачено, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Нормами статті 839 ЦК України визначено, що підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.
Згідно зі ст. 840 ЦК України якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків. 
Приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Відповідно до ч. 3 ст. 853 ЦК України якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.
Частиною 4 статті 853 ЦК України визначено, що у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.
Згідно зі ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
Відповідно до ст. 858 ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.
Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.
Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.
Умова договору підряду про звільнення підрядника від відповідальності за певні недоліки роботи не звільняє його від відповідальності за недоліки, які виникли внаслідок умисних дій або бездіяльності підрядника.
Підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості.

Приписами ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майновашкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
При цьому відповідальність за завдану шкоду настає лише за наявності усіх підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. Відсутність хоча б одного з елементів, що становлять склад цивільного правопорушення, не дає підстав для покладення відповідальності за заподіяні збитки. На позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди (постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17, від 22.06.2022 у справі № 373/546/21).
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, встановивши фактичні обставини справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке.
За загальними правилами доказування, визначеними в статтях 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, розподіл обов`язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на сторону, яка посилається на ці обставини. Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на положення статей 857 та 858 ЦК України, в яких визначені вимоги до якості виконаних підрядних робіт та відповідальність підрядника за неналежну якість роботи, позивач (замовник), посилаючись на наявність у виконаних відповідачем (підрядником) підрядних роботах недоліків та недопрацювань, має відповідно до правил доказування у цивільному процесі довести, що виконані підрядником роботи не відповідають умовам договору підряду або вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру, результат роботи є непридатним для використання, а виявлені недоліки є істотними.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 910/2683/19.

Під час судового розгляду судом встановлено, що між сторонами в усній формі був укладений договір підряду на виконання роботи з поклейки шпалер. Шпалери надані позивачем, тобто роботи виконувались з матеріалу замовника. Суду не надані докази, які підтверджують, на яких умовах був укладений договір підряду, яка домовленість була досягнута сторонами щодо обсягу відповідальності сторін, перевірки та оцінки якості наданих послуг.
Дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що всупереч положенням ст. 12, 81 ЦПК України позивач не довів на підставі належних, достатніх та достовірних доказів, що плями на шпалерах виникли саме внаслідок неправомірних дій відповідача, недотримання або порушення ним умов договору підряду, що плями виникли внаслідок того, що відповідач не дотримався та/або порушив технологію поклейки шпалер, не довів наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача і спричиненими наслідками, що виключає можливість покладення цивільно-правовової відповідальності на відповідача.
Позивачем не надано суду жодного письмового доказу на підтвердження зазначених обставин, які входять до предмета доказування в межах цього спору.
Допитані за клопотанням позивача свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомили, що були в квартирі ОСОБА_1 відповідно влітку та восени 2025 року, тобто фактично через рік після поклейки шпалер, їх запросив позивач, щоб вони побачили та засвідчили, як поклеєні шпалери. Підтвердили, що на шпалерах наявні плями в різних місцях як вздовж стиків, так і посередині полотен. Вказали, що вони впевнені, що саме через неналежне виконання відповідачем робіт з поклейки шпалер в подальшому на них проявились плями. 
Суд критично ставиться до показів свідків, оскільки вказані особи не були присутні під час виконання робіт, не бачили процес поклейки шпалер, послідовність, процедуру, вони не є фахівцями з виконання ремонтних робіт, зокрема з поклейки шпалер, а тому суд оцінює їх покази, як необ`єктивні. 
Крім того, суд звертає увагу, що клопотання про виклик свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 було долучене позивачем до позовної заяви, яка подана до суду 29.01.2025 (а.с. 12-13), натомість вказані особи були запрошені ОСОБА_1 до оселі лише влітку 2025 саме для підтвердження факту, що шпалери містять плями.
Водночас, покази свідків в частині їх доводів про причини, з яких могли виникнути плями на шпалерах, є неналежними, оскільки такі обставини не можуть бути підтверджені показами свідків, які не є фахівцями з виконання таких робіт.
З наданих позивачем та відповідачем фотознімків (а.с. 11, 36-40) неможливо встановити обставини, які входять до предмета доказування, зокрема: з наявних фото неможливо встановити точний колір шпалер, їх якість, нашарування кольору чи його затертість, причини, з яких могли виникнути плями на шпалерах, час їх виникнення. З представлених фото можна лише припустити, що на шпалерах наявні плями невідомого походження.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи і норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дослідивши і проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов переконливого висновку про недоведеність заявлених вимог, а тому відмовляє в задоволенні позову. 
V. Розподіл судових витрат
З огляду на те, що при поданні позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю другої групи, в задоволенні позову судом відмовлено, а відтак на підставі норм ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .
Представник позивача: адвокат Петрушина Людмила Анатоліївна, робоча адреса: м. Житомир, вул. Перемоги, 54.
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 . 

Суддя О.В. Стрілецька