ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" січня 2026 р. справа № 300/2856/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:

25.04.2025 ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) про визнання протиправними дії щодо нарахування та виплати щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів), матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги по звільненню з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки, за період проходження служби з 29.01.2020 до 26.01.2025 з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України за № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та без урахування постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 із застосуванням з 29 січня 2020 року показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 рік, для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів), матеріальної допомоги на оздоровлення, невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік за 45 діб, грошової компенсації за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, грошової компенсації за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, за 75 днів, одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України за №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18) із врахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року – 2 102 гривні на відповідний тарифний коефіцієнт, починаючи з 29.01.2020, із урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року – 2 270 гривень на відповідний тарифний коефіцієнт, починаючи з 01.01.2021, із урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року – 2 481 гривня на відповідний тарифний коефіцієнт, починаючи з 01.01.2022, із урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року – 2 684 гривні на відповідний тарифний коефіцієнт, починаючи з 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
30.04.2025 ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач позовні вимоги щодо предмету позову обґрунтовує тим, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 в період з 29.01.2020 до 26.01.2025 нарахування і виплата грошового забезпечення здійснювалося у заниженому розмірі, оскільки відповідачем неправильно нараховано складові грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад та оклад за військовим званням нараховано шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 1 січня 2018 року, що становить – 1 762 гривні відповідно всі щомісячні додаткові види грошового забезпечення, грошова компенсація за 45 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошова компенсація за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, грошова компенсація за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, за 75 днів у сукупності, грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, одноразова грошова допомога по звільненню розраховані та виплачені, виходячи з невірно обрахованих посадового окладу та окладу за військовим званням. Вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідач направив суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні норми права та твердження. Просив в задоволенні позову відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.
Позивач направив суду відповідь на відзив.
Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 18 грудня 2024 року №1020, капітана ОСОБА_1 , начальника технічно-експлуатаційної частини 3 інженерно-авіаційної служби 1 авіаційної ескадрильї, звільнено з військової служби у відставку за підпунктом "а" (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі) відповідно до пункту 3 частині п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з правом носіння військової формі одягу.
26.01.2025 позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , з усіх видів забезпечення, направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 для зарахування на військовий облік.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 28 від 26.01.2025, позивачу, серед іншого, призначено до виплати: грошову компенсацію за 45 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік; грошову компенсацію за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік; грошову компенсацію за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік; одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Постанови Кабінету Міністр України від 17 липня 1992 року №393 за 8 календарних років. Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалася; щорічна основна відпустка за 2023 рік використана тривалістю 30 діб з 01 до 10 червня 2023 року, з 11 до 25 вересня 2023 року та з 30 жовтня до 03 листопада 2023 року; щорічна основна відпустка за 2024 рік використана тривалістю 30 діб з 12 до 26 квітня 2024 року та з 20 вересня до 04 жовтня 2024 року. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особах затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, позивач не отримав. 
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 26.03.2025 про здійснення перерахунку та виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 29.01.2020 до 26.01.2025 з використанням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до первинної редакції постанови Кабінету Міністрів України за № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 із урахуванням раніше виплачених сум.
Вважаючи, протиправними дії щодо нарахування і виплати грошового забезпечення у заниженому розмірі під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 29.01.2020 до 26.01.2025, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. 
Згідно частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до Конституції України основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (далі – Закон №2011-XII).
Стаття 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає грошове забезпечення військовослужбовців, згідно пункту першого якої держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
Відповідно до пункту другого статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з пунктом третім статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Пунктом четвертим статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Право військовослужбовців на відпустки, порядок надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них визначає стаття 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за № 704 від 30.08.2017 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 (далі – Постанова № 704).
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Станом на час прийняття Постанови Кабінету Міністрів України № 704 пункт 4 передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", якою у постанові Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб": пункт 4 виклав в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14."
Отже, з 01.03.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 в справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким, зокрема, в пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни.
Таким чином, саме з 29.01.2020 – дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.
Тобто, з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018.
Отже з 29.01.2020 виникли підстави для визначення, на підставі первинної редакції Постанови №704, розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про те, що позивач мав право на отримання грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України на відповідний календарний рік.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" визначено, що станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає 1 762 гривні.
При цьому, згідно з статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" передбачено, що станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає 2 102 гривні, згідно з статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 – 2 270 гривень, згідно з статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 – 2 481 гривень, згідно з статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 – 2 684 гривні, згідно з статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 – 3 028 гривень та згідно з статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 – 3 028 гривень.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що з 29.01.2020 грошове забезпечення позивача мало обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 за Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", станом на 01.01.2021 за Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", станом на 01.01.2022 за Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та станом на 01.01.2023 року за Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".
12.05.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704" за № 481, яка набрала чинності з 20.05.2023 (далі – Постанова № 481).
Пунктом першим Постанови № 481 скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Пунктом другим Постанови № 481 внесено зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виклавши абзац перший в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Отже пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України за № 704 в первісній редакції, яка визначала застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у спірних правовідносинах був застосовним з 29.01.2020 до 19.05.2023.
З 20.05.2023 діяв пункт 4 Постанови № 704 в редакції Постанови № 481, яка визначала обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців виходячи з розміру 1 762 гривні шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
За таких обставин, з 20.05.2023 у відповідача були відсутні правові підстави для обчислення грошового забезпечення позивача із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом про Державний бюджет на відповідний рік. Натомість з 20.05.2023 посадовий оклад та оклад за військовим (спеціальним) званням позивача мали обчислюватись з показника 1 762 гривні.
Однак, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі №320/29450/24 визнано неправомірними дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481. Визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року в справі №320/29450/24 апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року по даній справі - без змін.
Згідно з частиною 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
З аналізу вказаних норм слідує, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України №481 набрав чинності 20.05.2023 та її втратив 18.06.2025, тому в період з 20.05.2023 до 18.06.2025 розрахункова величина для розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб застосовується в розмірі 1 762 гривні. 
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позовні вимоги щодо перерахунку грошового забезпечення позивача з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня відповідного календарного року, підлягають задоволенню в частині спірного періоду з 29.01.2020 до 19.05.2023, оскільки саме в цей період відповідачем протиправно не здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення позивача, виходячи з посадового окладу та окладу за військове звання обчислених з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного календарного року.
Водночас враховуючи вищенаведені висновки, позовні вимоги щодо перерахунку грошового забезпечення позивача в частині, що стосуються періоду з 20.05.2023 до 26.01.2025 (до дня виключення позивача зі списків особового складу військової частини), у який діяв пункт 4 Постанови № 704 в редакції Постанови № 481, задоволенню не підлягають.
Щодо вимог позивача в частині здійснення перерахунку грошового забезпечення в тому числі матеріальної допомоги для оздоровлення, невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік за 45 діб, грошової компенсації за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік та за 15 діб за 2024 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, суд зазначає наступне.
Пунктом третім статті 15 Закону № 2011-XII визначено, що військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.
Відповідно до пункту 1 статті 10-1 вказаного Закону, військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" наказом Міністерства оборони України за № 260 від 07.06.2018, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі – Порядок № 260).
Цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Згідно з пунктом 1 розділу ХХІІІ "Виплата грошової допомоги для оздоровлення" Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Пунктом 6 вищевказаного розділу Порядку № 260 визначено, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Згідно з пунктами 3, 5, 6 розділу ХХХІ "Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби" Порядку № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки (пункт 3).
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення (пункт 5).
Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів (пункт 6).
Згідно з пунктом 1 розділу ХХХІІ "Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби" Порядку № 260 (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою; які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад),- щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення (абзаци перший, другий пункту 5 розділу ХХХІІ Порядку № 260, в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби).
Відповідно до пункту 8 розділу ХХХІІ "Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби" Порядку № 260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами).
Таким чином, враховуючи вищенаведені висновки суду щодо наявності у позивача права на перерахунок його грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 19.05.2023 з урахуванням нових (збільшених) розмірів прожиткового мінімуму, розмір грошової допомоги для оздоровлення, грошової компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, також мають бути перераховані – в межах строку з 29.01.2020 до 19.05.2023.
Водночас, враховуючи вищенаведені висновки суду щодо відсутності у позивача права на перерахунок його грошового забезпечення за період з 20.05.2023 до 17.06.2025, тому розмір грошової компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік не підлягає перерахунку, оскільки така відпустка надавалась до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24 (18.06.2025), тобто у період дії пункту 4 Постанови № 704 в редакції Постанови № 481.
Щодо перерахунку одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, суд зазначає, що відповідач на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надав суду відомостей про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомога у разі звільнення з військової служби, а також відомостей про її розрахункову величину, щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення для обчислення такої допомоги, відповідно, суд самостійно такий відомостей не встановив, що унеможливлює надати правову оцінку в частині цих вимог, а тому, з цих підстав, суд вважає, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби підлягає перерахунку, з врахуванням вищезазначених висновків суду.
Щодо перерахунку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, суд зазначає, що поняття грошове забезпечення включає в себе усі його складові, що повинні до нього входити, в тому числі, його щомісячні додаткові види.
З урахуванням вищевикладеного суд, з метою ефективного поновлення порушених прав позивача у спірних відносинах, вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення за періоди з 29.01.2020 до 19.05.2023, а також належних в цей період: матеріальної допомоги на оздоровлення, невикористаної щорічної основної відпустки та грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (основних та додаткових видів), а також належних в цей період: матеріальної допомоги на оздоровлення, невикористаної щорічної основної відпустки та грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки за 2022, 2023 роки з врахуванням посадового окладу і окладу за військове звання, які визначені шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, та здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум.
Решта доводів та заперечень учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють. Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Судові витрати, які відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розподілу, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за періоди з 29.01.2020 до 19.05.2023, а також належних в цей період: матеріальної допомоги на оздоровлення, невикористаної щорічної основної відпустки та грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (основних та додаткових видів) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), а також належних в цей період: матеріальної допомоги на оздоровлення, невикористаної щорічної основної відпустки та грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки за 2022, 2023 роки з врахуванням посадового окладу і окладу за військове звання, які визначені шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, та здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя   Остап`юк С.В.