Справа №: 398/4046/25	

провадження №: 2/398/340/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"13" січня 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Шинкаренко І.П.,
за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення

В С Т А Н О В И В
Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат у загальному розмірі по 19736,15 грн з кожного, а також понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . Договір укладено із одним із співвласників вказаної квартири – ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 , із розрахунку норми споживання на чотирьох осіб. до встановлення вузла комерційного обліку за показаннями розподільного вузла обліку. Відповідачі не виконують належним чином зобов`язання з оплати отриманих послуг, в результаті чого виникла заборгованість в загальному розмірі 48753,64 грн, за період з 01 грудня 2012 року до 01 червня 2020 року. Крім того, на суму боргу позивачем нараховано 3 % річних в сумі 3237,05 грн та індексу інфляції в сумі 7217,93 грн за період з 01 червня 2017 року по 31 травня 2020 року. Загальна сума заборгованості складає 59208,62 грн.
26 серпня 2025 року ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
10 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Маламуж-Корнієнко Т.С., подала до суду відзив на позовну заяву просила суд відмовити у задоволенні позову, врахувати, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за період з 01 грудня 2012 року по 01 квітня 2017 року заявлені поза межами строку позовної давності, про що представником відповідача подано відповідну заяву. Крім того зазначила, що позовна заява та додані до неї розрахунки мають багато розбіжностей. Зокрема, позивач заявляє про заборгованість у розмірі 48 753,64 грн, а в прохальній частині позовної заяви вже вказує суму 48 753,44 грн, також, в довідці про нарахування плати та розмір платежів, зазначено суми щомісячного нарахування сум, але якщо брати різницю між сумами нарахованих у Розрахунку нарахування 3% річних та індексу інфляції відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, вони відрізняються від вказаних у зазначеній довідці.
Інші відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали.
11 вересня 2025 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив, зазначила, що оскільки адвокат Маламуж-Корнієнко Т.С. переставляє інтереси відповідача ОСОБА_1 , вона не може в порушення прав інших відповідачів висловлювати їх позицію. Крім того зазначила, що до відповідачів перейшло право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті їх батька - ОСОБА_4 , з яким позивач уклав договір про реструктуризацію боргу № 71 від 19 листопада 2020 року, отже термін позовної давності, на який посилається представник відповідача, не може бути застосований. Відповідачі мають виконати оплату боргу за отриманою спадщиною. Нарахування розміру плати за вказаною адресою проводилась за нормою водоспоживання за кількістю осіб (5 чоловік) зареєстрованих за вказаною адресою відповідно до довідки КП «Житлогосп» № 93 від 19 серпня 2020 року, жодних документів про зміну кількості осіб до позивача подано не було. Зазначила, що відповідачі несуть відповідальність за оплату комунальних послуг за успадкованим майном, навела розрахунок 3 % річних в сумі 3217,05 грн та індексу інфляції в сумі 7217,93 грн за період з 01 червня 2017 року по 31 травня 2020 року з розподілом загальної суми заборгованості на трьох відповідачів відповідно до частки у праві власності на квартиру за адресою надання послуг позивачем.
21 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Маламуж-Корнієнко Т.С., подала до суду заперечення на відповідь на відзив зазначила, що заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , було підписано 04 квітня 2023 рок, отже посилання позивача на Договір №71 про реструктуризацію заборгованості від 19 листопада 2020 року є безпідставним та виходить за межі позовних вимог, адже при зверненні до суду, позивачем визначено основні елементи позову, а саме предмет та підстава, щодо якого вказаний договір не стосується.
22 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача – адвокат Стадніченко І.В., подала до суду пояснення на заперечення відповідача, посилаючись на обставини викладені у попередніх письмових заявах наполягала на задоволенні позову в повному обсязі.
06 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Маламуж-Корнієнко Т.С., подала до суду заперечення на пояснення представника позивача посилаючись на обставини викладені у попередніх письмових заявах наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог ОКВП «Дніпро-Кіровоград». Крім того, адвокат Маламуж-Корнієнко Т.С. долучила до матеріалів справи ордер на надання правової допомоги відповідачу по справі – ОСОБА_3 та заяву від імені ОСОБА_3 щодо застосування строків позовної давності.
Ухвалою від 19 листопада 2025 року суд перейшов від розгляду вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, витребував від Першої олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду 05 грудня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання призначеному на 13 січня 2026 року сторони не з`явились.
Представник позивача подала заяву про проведення судового розгляду у її відсутність, наполягала на задоволені позову в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та їх представник не з`явились, від адвоката Маламуж-Корнієнко Т.С. наявна в матеріалах справи заява про проведення судового розгляду у їх відсутності, з підстав викладених у письмових процесуальних заявах просила у задоволенні позову Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» відмовити.
Відповідач ОСОБА_2 , повідомлена судом про дату, місце і час судового розгляду належним чином, у судове засідання не з`явилась причини неявки суду не повідомила.
З врахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами по справі докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що за об`єктом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та надаються послуги водопостачання та водовідведення.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 липня 1998 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , належало на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , по 1/5 частки в праві кожному.
ОСОБА_6 05 вересня 2007 року змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05 вересня 2007 року серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про смерть від 23 квітня 2019 року серії НОМЕР_3 та від 03 березня 2021 року серії НОМЕР_4 , відповідно.
В порядку спадкування за законом право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , успадкували відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в розмірі часток в праві по 1/20 та 1/12 кожна. 
Згідно відомостей КП «Житлогосп» станом 19 серпня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані 5 осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 .
19 листопада 2020 року між ОСОБА_4 та позивачем було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, що утворилась станом на 01 листопада 2020 року в розмірі 53916,16 грн.
01 березня 2022 ОКВП «Дніпро-Кіровоград» створило Індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, який було розміщено на сайті підприємства. 
Зазначений договір є публічним договором приєднання, що укладається з метою надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення індивідуальному споживачу та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті виконавця послуг.
Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до договору), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг.
Отже, через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті позивача зазначеного договору, з урахуванням отримання відповідачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, зазначений договір, форма якого затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 (з подальшими змінами), є укладеним.
04 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до позивача із заявою-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . 
Статтею 332 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).
За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач – фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;
Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги, а саме: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач, серед іншого, зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів – вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем (ст. 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»)
За змістом ст. ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.
Відповідно до ст. 360 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Аналіз наведених норм цивільного права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. В свою чергу співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).
Відсутність укладеного між позивачем та відповідачами по справі договору у період з грудня 2012 року до червня 2020 року, не виключає можливості стягнення зі споживачів-співвласників на користь позивача вартості вказаних послуг, оскільки між сторонами на той час склалися фактичні договірні.
Укладення ОСОБА_4 з ОКВП «Дніпро-Кіровоград» договору про реструктуризацію заборгованості суд оцінює як визнання обставин наявності заборгованості та її розміру, отже визнання боржником такої заборгованості станом на листопад 2020 року.
Встановивши, що на момент укладання договору про реструктуризацію заборгованості ОСОБА_4 діяв як представник всіх співвласників квартири, тобто був наділений повноваженнями на його складання, відповідачі не виконали прийняті на себе через свого представника зобов`язання зі сплати боргу, суд дійшов висновку про обґрунтованість тверджень позивача.
Суд констатує, що між позивачем та власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виникли договірні зобов`язання щодо надання/отримання послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, як наслідок позивач зобов`язався надати вказані послуги, а власники квартири в особі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , як підписанти договору, зобов`язалися своєчасно оплачувати надані послуги.
Зі свого боку позивач договірні зобов`язання виконує в повному обсязі, надає відповідачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у відповідності до умов договору та чинного законодавства України. Боржники свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконують, в наслідок чого за вказаною адресою надання послуг позивачем утворилась заборгованість.
Доказів про відмову від користування послугами позивача відповідачами не надано.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.
Відповідно до довідки про нарахування плати та розмір платежів за період з грудня 2012 року до червня 2020 року, з урахуванням сум оплати наданих послуг, за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем нараховано заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, облік за вказаною квартирою здійснюється як за об`єктом не обладнаним розподільним засобом обліку, із розрахунку зареєстрованих осіб. 
Із розрахунку вбачається, що на початок розрахункового періоду грудень 2012 року значиться заборгованість 5314,53 грн, яка утворилася за період, що йому передує, отже, позивачем безпідставно включено до суми заборгованості суми боргу за період, який не є спірним.
З урахуванням зазначеного, заборгованість відповідачів перед позивачем за період з грудня 2012 року до 01 червня 2020 року складає 43439,11 грн (48753,64-5314,53 = 43439,11).
Доказів належного виконання зобов`язань відповідачі суду не надали, не подали будь-яких доказів на спростування користування ними наданими ОКВП «Дніпро-Кіровоград» послугами.

Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних за прострочення зобов`язання

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання.
Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12 та від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13.
Разом з тим, суд, перевіряючи обґрунтованість розрахунку позивачем 3 % річних та інфляційних, встановив, що позивач нараховував 3 % річних та інфляційні на щомісячну заборгованість, виходячи з поточної заборгованості станом за період 01 червня 2017 року - 31 травня 2020 року, яка явно не відповідає показникам дійсної заборгованості.
Оскільки суд дійшов висновку, що позивач неправильно визначив розмір 3 % річних та інфляційних витрат, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо застосування строків позовної давності

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Крім того, частинами 1, 3 ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Згідно з договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення розрахунковим періодом є календарний місяць, платежі вносяться не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, за тарифами, які діють на момент оплати.
Як вбачається з розрахунків заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення, період, за який нарахована заборгованість - з 01 грудня 2012 року по червень 2020 року, позов подано ОКВП «Дніпро-Кіровоград» до суду у липні 2025 року.
Крім того суд бере до уваги, що ОСОБА_4 з ОКВП «Дніпро-Кіровоград» було укладено договір про реструктуризацію заборгованості, що свідчить про вчинення ним дій, як представника всіх співвласників квартири, про визнання їх боргу, в зв`язку з чим перебіг позовної давності переривався у листопаді 2020 року.
Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.
При цьому Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Крім того на підставі п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції з 17 березня 2022 року, який діяв на момент звернення позивача до суду) вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Так у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.
Врахувавши наведене, суд дійшов переконання, що для заявлених позивачем вимог строки загальної позовної давності не спливли.
Доводи представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не спростовують встановлені судом фактичні обставини справи. 
З урахуванням викладеного, оскільки відповідачі як власники квартири та споживачі комунальної послуги не виконують належним чином свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення, внаслідок чого утворилась заборгованість, то суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 43439,11 грн, яка підлягає стягненню з відповідачів згідно до їх розміру у частках належного їм права власності на квартиру, а саме – 14479,70 грн відповідно.
В задоволені іншої частини позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2221,64 грн (73,37% від 3028,00 грн) в рівних частках – 740,55 грн відповідно.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-266 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, 19а, код в ЄДРПОУ 03346822) заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 грудня 2012 року до 01 червня 2020 року у розмірі 14479 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн 70 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 740 (сімсот сорок) грн 55 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, 19а, код в ЄДРПОУ 03346822) заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 грудня 2012 року до 01 червня 2020 року у розмірі 14479 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн 70 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 740 (сімсот сорок) грн 55 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, 19а, код в ЄДРПОУ 03346822) заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 грудня 2012 року до 01 червня 2020 року у розмірі 14479 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн 70 коп. у та витрати по сплаті судового збору в розмірі 740 (сімсот сорок) грн 55 коп.
В іншій частині позову відмовити.
На рішення може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 13 січня 2026 року.

Суддя І.П. Шинкаренко