Справа № 274/1807/25
Провадження №  2/0274/1053/25

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
"27" січня 2026 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді - Хуторної І. Ю.,
з участю секретаря Айрапетян А. А.,
розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області
про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, 
в с т а н о в и в :
13.03.2025 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в особі адвоката Гуменюка О. В., звернулися до суду з позовом, у якому просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за кожним по 1/3 частині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Короткий виклад доводів позову
На обґрунтування позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказали, що вони є спадкоємцями за заповітом після матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадщину вони прийняли, проте у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок за померлою ОСОБА_4 їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на цей будинок.
Від представника відповідача - сільського голови Швайківської сільської ради Мкртчана Г. надійшла заява від 28.03.2025 про визнання позову.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 18.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою суду від 26.08.2025 закрито підготовче провадження. 
У судове засідання учасники справи не з`явилися.
Представник позивачів, адвокат Гуменюк О.В., відповідно до поданої письмової, просив справу слухати за його відсутності, підтримав позов. 
Представник відповідача у адресованій суду заяві просив справу слухати за його відсутності. 
У зв`язку із неявкою в судове учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Малосілка Бердичівського р-ну померла ОСОБА_4 , мати позивачів, що доводиться свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , свідовами про народження, свідоцтвом про шлюб (а.с. 12, 13, 14, 119, 120).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт від 26.05.2021, відповідно до якого належний їй житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 вона заповіла дітям: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в рівних частках кожному (а.с. 15).
Згідно із матеріалами спадкової справи № 78/2022, спадкоємцями до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , які у шестимісячний строк із дня відкриття спадщини подали заяви про прийняття спадщини, є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 27).
Відповідно до довідки старости Малосілківського старостинського округу від 28.10.2022 ОСОБА_4 з 1848 року до дня смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).
Через відсутність правовстановлюючих документів на будинок за адресою: АДРЕСА_1 за померлою приватний нотаріус Бердичівської районного нотаріального округу постановою від 10.10.2024 відмовив спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 16).
Згідно з довідкою КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 28.10.2024 № 180, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 не оформлено, правовстановлюючий документ не зареєстрований (а.с. 19).
Відповідно до довідки Малосілківського старостинського округу Швайківської сільської ради від 05.10.2023 № 189 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 згідно з погосподарським обліком належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20).
Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.03.2025 вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 26).
На вказане будинковолодіння виготовлено технічний паспорт, з якого вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 (літера A за планом) збудовано 1969 року. До будинку належать будівлі та споруди: веранда «а1», сарай «Б», сарай «В», погріб «Г», вбиральня «Д», колодязь № 1 (а.с. 23-25).
Згідно з довідкою в.о. начальника відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин від 23.09.2025 станом на 1 січня 2013 року державний акт не земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 на ім?я ОСОБА_4 не видавався (а.с. 25).
Згідно з висновком про визначення ринкової вартості майна від 17.10.2024, оціночна вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 складає 130 650,00 гривень (а.с. 28).
Застосовані норми права, позиція суду 
Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
На час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок, та за життя спадкодавці, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року “Про судову практику у справах про спадкування”, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виникнення права власності на будинки, що побудовані до 1992 року регулювалось положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.
До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за книги місцевих рад.
Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом від 24.06.2011 року № 91, з наступними змінами зазначено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"
Стаття 31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку
Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:
1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;
2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в реєстрі прав. Державному
Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, земельної ділянки в користування або власність.
Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
За положеннями частин третьої та четвертої статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті.
Аналізуючи наведені вище нормативні акти, слід дійти висновку, зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.
Як вбачається із матеріалів справи право власності спадкодавця на спірний житловий будинок не було зареєстровано у встановленому законом порядку.
Разом із тим, зазначена обставина не свідчить про те, що спадкодавець не була власником цього житлового будинку і що будинок не увійшов до спадкової маси, оскільки право власності спадкодавцем було набуто у порядку, який існував на час будівництва житлового будинку, яке не пов`язувалося із здійсненням державної реєстрації права власності на нього, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією сформульованою у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 року у справі №207/2386/16-ц.
Тому, оскільки позивачі позбавлені можливості у нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину на будинку, а судом встановлено, що згідно з погосподарського обліку будинок рахувався за спадкодавцем, - за позивачами в порядку спадкування за законом слід визнати право власності за кожним по 1/3 частці житлового будинку та господарських споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись статтями 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.
Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:
позивач 1 - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
позивач 2 - ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
позивач 3 - ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
відповідач - Швайківська сільська рада Бердичівського району Житомирської області, місцезнаходження за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Швайківка, вул. Осівка, 1-А, ЄДРПОУ 04345658.

Суддя І. Ю. Хуторна