ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
02 лютого 2026 року
м. Харків
справа № 630/766/25
провадження № 22-ц/818/775/26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії – Люшні А.І., Тичкової О.Ю.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 494784768 від 30 червня 2021 року у сумі 78352,00 грн., стягнення судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн., за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 28 липня 2025 року, ухвалене суддею Малихіним О.О., -
В С Т А Н О В И В :
У червні 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить: стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК«Ейс» суму заборгованості за кредитним договором: 494784768 від 30 червня 2021 року у сумі 78352,00 грн., стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.
В обґрунтування позову представник позивача Тараненко А.І. вказав, що 30 червня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 494784768 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску Відповідач заявив про бажання отримати кошти, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Правилами до кредитного договору передбачено, що Позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних. Відповідач ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, що повністю відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 30 червня 2021 року перерахувало грошові кошти у розмірі 22000,00 грн на банківську картку відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що, в свою чергу, є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на підтвердження чого надано копію платіжного доручення. Однак відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором.
У подальшому, через укладання договорів факторингу, від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача у розмірі 78352,00 грн, з яких 22000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 56352,00 грн - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань стало підставою для звернення позивача до суду.
Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 28 липня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за договором кредитної лінії № 494784768 від 30 червня 2021 року в розмірі 29656,00 грн, судовий збір у розмірі 920,51 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 2660,00 грн.
В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково визнав доведеним і встановленим факт надання коштів у кредит на підставі платіжного доручення № 64e62042-95db-47ea-8dce-72ac089c96c4 від 30.06.2021 на суму 22000. Такий документ є підробкою банківського документа і не може підтверджувати здійснення банківської операції по переказу коштів. Отже, факт отримання кредитних коштів не доведений. Витребувані судом відомості з АТ «Універсал Банк» також не підтверджують факт перерахування коштів з боку Манівео на користь ОСОБА_1 , оскільки в стовбці «деталі операції» відсутні відомості про перерахування коштів саме від Манівео. Інших доказів позивач не надав. ТОВ ФК «ЕЙС» не набули права вимоги до ОСОБА_3 у встановленому законодавством порядку, оскільки договори факторингу між Манівео, Таліон Плюс, Онлайн фінанси – укладені ще до виникнення самого грошового зобов`язання відповідача, яке ніби то було відступлено за договорами.
Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що На підтвердження позовних вимог позивачем надано платіжне доручення № 8fb6cad7-2e9c-4e26-9006-d214bc3b9767 від 30.06.2021 з відміткою Товариства. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в межах виконання умов укладеного Договору ініціює платіжні операції шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого зарахування на рахунок отримувача надавачем фінансових платіжних послуг отримувача. Звертає увагу Суду, що надані платіжні інструкції містять підпис та печатку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Підтвердженням здійснення перерахування кредитних коштів є факт передачі Товариством відповідної платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, на основі якої кошти перераховуються за реквізитами платіжної картки клієнта згідно з умовами Договору. У своїй відповіді АТ КБ «ПриватБанк» підтвердив, що 4441-11XX-XXXX-5232 було емітовано на ім`я Відовідача, та факт зарахування коштів на зазначену банківську картку. Отже, позивач дійсно підтвердив факт укладання кредитного № 494784768 від 30.06.2021 Договору та наявність заборгованості у Боржника. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до Позивача зазначає, що ТОВ “МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА” та між ТОВ “Таліон Плюс” укладено Договір факторингу № 28/1118-01 Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 – якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. З урахуванням викладених обставин, можна зробити висновок, що Сторони виконали умови договору факторингу №28/1118-01 належним чином, зокрема: підписали договір факторингу №28/1118-01; уклали відповідний реєстр прав вимоги та здійснили фінансування за відступлення прав вимоги відповідно до умов договору факторингу. Таким чином, право вимоги перейшло від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже Право вимоги до Відповідача перейшло до ТОВ “Таліон Плюс” 05.10.2021, тобто після укладання Кредитного договору № 494784768 від 30.06.2021. Вказує, що відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. В свою чергу, Позивач долучив до позовної заяви всі належні докази, а саме: договір факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 р. та витяг з реєстру прав вимоги 154 від 05.10.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).
Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду виходячи з наступного.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 494784768 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач перейшов на офіційний сайт Товариства www.moneyveo.ua, ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно, без примусу чи тиску Відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані.
Правилами до кредитного договору передбачено, що Позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані,які необхідні товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних.
Відповідач ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV929BD, що повністю відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». 
Відповідно до п. 1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 22000,00 грн на споживчі цілі, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 
Згідно п. 1.3 Договору кредитодавець надає перший Транш за договором в сумі 22000,00 грн. одразу після укладення договору кредитної лінії.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 30 червня 2021 року перерахувало грошові кошти у розмірі 22000,00 грн на банківську картку відповідача № 4441-11XX-XXXX-5232, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на підтвердження чого надано копію платіжного доручення від 30 червня 2021 року. В платіжному дорученні банком платника вказано ПАТ «КБ «ГЛОБУС».
За інформацією, наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у відповіді від 26 червня 2025 року, банківська картка № НОМЕР_1 належить саме ОСОБА_1 , повний номер цієї карти НОМЕР_2 , і саме на цю банківську карту на користь ОСОБА_1 були зараховані грошові кошти в сумі 22000,00 грн, які надійшли від ГЛОБУС БАНКУ.
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі та передав в розпорядження і користування відповідача ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 22000,00 грн.
Відповідно до п.п. 1.7., 1.9.1. Договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником - Дисконтний період, тобто до 30 липня 2021 року, і в цей період нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 0,17% від суми кредиту за кожен день, що складає 37,40 грн.
Згідно п. 1.8 сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно строк надання Кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження дисконтного періоду. Сторони узгодили, що строк Дисконтного періоду продовжується на 30 днів.
З представленого позивачем розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору кредитної лінії № 494784768 від 30 червня 2021 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 в останній день Дисконтного періоду, тобто 30 липні 2021 року, сплатив в повному обсязі нараховані проценти за користування кредитним коштами у вказаний період, а саме 1122,00 грн (22000,00 х 0,17% = 37,40 х 30 днів = 1122,00).
З цього випливає, що відповідачем були вчинені дії на виконання умов договору та на реалізацію права продовження строку користування кредитною лінією.
Відповідно до п.п. 1.9., 1.9.2. Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом за умови продовження Дисконтного періоду, які нараховуються в наступному порядку: на період строку, визначеного з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 1,16% від суми Кредиту за кожний день користування ним, що складає 255,20 грн.
Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 не вживав жодних заходів щодо виконання зобов`язань за Договором та протягом дії продовженого Дисконтного періоду, тобто з 31 липня 2021 року і по 29 серпня 2021 року, проценти за користування кредитом не сплачував.
Відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до частин 3, 4, 6, 11 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора MNV929BD, що також підтверджується довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Зазначений правочин вчинено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, позивачем доведено факт укладення між первісним кредитором та відповідачем договору кредитної лінії № 494784768 від 30 червня 2021 року.
Безпідставними є твердження представника відповідача про те, що  позивач не довів перерахування відповідачу тіла кредиту.
Згідно з платіжним дорученням №64е62042-95db-47еа-8dсе-72ас089с96с4 від 30 червня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через ПАТ «КБ «Глобус» перерахувало ОСОБА_1 ( код НОМЕР_3 ) кошти в сумі 22000 грн., призначення платежу : переказ коштів згідно договору №494784768 від 30 червня 2021 року , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 . Дане платіжне доручення підписано директором ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та засвідчено печаткою.
Отже, перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 22000 грн підтверджується платіжним дорученням від 30 червня 2021 року та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Крім того, за інформацією, наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у відповіді від 26 червня 2025 року, банківська картка № НОМЕР_1 належить саме ОСОБА_1 , повний номер цієї карти НОМЕР_2 , і саме на цю банківську карту на користь ОСОБА_1 були зараховані грошові кошти в сумі 22000,00 грн., що також відображено у виписці по картці.
Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, погодженому сторонами.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач виходив з того, що в ході факторингового ланцюгу право вимоги до відповідача перейшло до позивача.
Судом першої інстанції також встановлено, що 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року та № 28/1118-01. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 
Відповідно до п. 1.3. Договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Пунктом 1.2. визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. 
Пунктом 4.1.встановлено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього Договору. 
З представленого позивачем Реєстру прав вимоги № 154 від 05 жовтня 2021 року вбачається, що право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 494784768 від 30 червня 2021 року первісний позичальник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передав до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 05 жовтня 2021 року.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03 серпня 2021 року та №3 від 30 грудня 2022 року - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30 грудня 2024 року, включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.4.1.). 
З представленого позивачем Реєстру прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року вбачається, що право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 494784768 від 30 червня 2021 року кредитор ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передав до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» 31 липня 2023 року.
29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ « ФК «Ейс» уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. 
Відповідний Акт прийому-передачі Реєстру Боржників, до якого увійшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 494784768 від 30 червня 2021 року, був підписаний 29 травня 2025 року.
Таким чином, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшли всі права ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо права вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії № 494784768 від 30 червня 2021 року .
При цьому, відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Розділом 4 вказаного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку.
Таким чином, умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.
Крім того, додатковими угодами, строк дії договору факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Реєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, та є належними доказами щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем факту відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», і відповідно до наступних кредиторів. 
Отже, доводи апелянта про те, що ТОВ ФК «ЕЙС» не набули права вимоги до ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач будь-яких доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту (позики) суду першої та апеляційної інстанції не надав, також не надав доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованості за кредитом у розмірі 29656,00 грн.
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про задоволення вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.
Заперечень щодо стягнення судових витрат апеляційна скарга не містить, отже в цій частині апеляційним судом не переглядається.
З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.
Підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 28 липня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий        Н.П. Пилипчук
Судді         О.Ю. Тичкова
А.І. Люшня