ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65119, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"15" січня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4395/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” (б. Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133) 
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Жечкової Юлії Олександрівни ( АДРЕСА_1 ) 
про стягнення 29530,00 грн, 
УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Жечкової Юлії Олександрівни, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту від 02.09.2024 № 415125-КС-002 в сумі 29530,00 грн, з яких: 11000,00 грн прострочених платежів по тілу кредиту; 16940,00 грн прострочених платежів по процентам; 1590,00 грн прострочених платежів за комісією. 

Позиції учасників справи
Підставою позову позивач визначив обставину неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за вищевказаним договором в частині повернення кредитних коштів, а також сплати процентів та комісії за користування кредитом в повному обсязі та у визначені договором строки.
Відповідач відзив на позов і жодних доказів суду не надав, про розгляд справи був повідомлений належним чином, а отже справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішується судом за наявними матеріалами. При цьому суд зауважує, що відповідач не повідомляв суду про наявність обставин, що перешкоджають йому брати участь у розгляді справи в умовах воєнного стану, запровадженого на території України або з інших підстав. 

Процесуальні дії у справі
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.11.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” було залишено без руху із встановленням позивачу п`ятиденного строку для усунення виявлених судом недоліків. 
Приймаючи до уваги усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, ухвалою суду від 11.11.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4395/25; постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; роз`яснено сторонам про можливість подання відповідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. 

Обставини справи
Товариство з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” зареєстровано як фінансова установа, що підтверджується наявним у справі свідоцтвом від 25.05.2020, виданим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 63, т.1). 
Відповідно до наявних у справі витягу із Державного реєстру фінансових установ, сформованого Національним банком України 14.03.2024 за вих. № 27-0026/20163 та листа Національного банку України від 15.03.2024 за вих. № 27-0026/20243 (а.с. 66-67, т.1), до Реєстру 14.03.2024 був внесений запис про переоформлення ліцензії Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (код ЄДРПОУ 41084239) на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги – надання коштів та банківських металів у кредит. 
02.09.2024 між позивачем (далі – кредитодавець) та відповідачем (далі – позичальник) в електронній формі був укладений договір про надання кредиту № 415125-КС-002 (а.с. 18-26, т.1; далі - договір), згідно з п. 2.1. якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 11000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям. 
Відповідно до п. 2.3., 2.7., 2.12. договору строк, на який надається кредит становить 24 тижні. Строк дії договору та дата повернення кредиту – 17.02.2025.
За умовами п. 2.4., 10.2. договору процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 1% на день, при цьому цей фіксований розмір відсотків застосовується як до стандартної процентної ставки, так і для зниженої.
Згідно з п. 3.1. договору останній укладається з використанням ІКС кредитодавця, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом надання пропозиції укласти договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) позичальником. Договір укладається з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», інших нормативно-правових актів Національного банку України.
У підп. 4.2.2. п. 4.2. договору встановлений графік платежів, які відповідач зобов`язався проводити на користь позивача в рахунок погашення суми кредиту, а також сплати відсотків та комісії за користування кредитом, який передбачає здійснення платежів кожні 14 днів з 16.09.2024 по 03.02.2025 у розмірі 2260,00 грн та останній платіж 17.02.2025 – 2106,30 грн. 
За змістом підп. 4.2.4. п. 4.2. договору у разі не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, зокрема враховуючи те, що у такому разі умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого графіком платежів, надалі не застосовуються, водночас, проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів. Сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. 
Відповідно до п. 4.5. договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються неустойка за договором; 2) у другу чергу сплачуються прострочена комісія за видачу кредиту (видачу додаткових коштів), проценти за користування кредитом та прострочена до повернення сума кредиту; 3) у третю чергу сплачуються комісія за видачу кредиту (видачу додаткових коштів), проценти за користування кредитом та сума кредиту.
До матеріалів справи позивачем також долучено примірник Правил про надання грошових коштів у кредит Фізичним особам-підприємцям для продуктів «Кредит 4 місяці» та «Кредит 6 місяців» Товариством з обмеженою відповідальністю “Бізнес позика” в редакції, що набрала чинності з 19.08.2024 (а.с. 51-62, т.1).
Також в матеріалах справи наявна роздруківка (а.с. 27-28), з якої вбачається, що 02.09.2024 позивач направив відповідачу пропозицію (оферту) щодо укладення вищевказаного договору з інформацією про зміст договору та позивача, яка була прийнята (акцептована) відповідачем (а.с. 38-47, т.1). До матеріалів справи позивачем долучено візуальну форму послідовності дій відповідача при укладені з позивачем кредитного договору (а.с. 48, т.1), яка свідчить про те, що 02.09.2024 були вчинені такі послідовні дії: за допомогою номеру телефону відповідач ідентифікувався і ІТС та зайшов в особистий кабінет; далі позивачем здійснено перевірку статусу відповідача; далі відповідач надав всю необхідну інформацію для формування позивачем належної пропозиції відповідачу; далі позивач направив (розмістив) відповідачу в ІТС індивідуальну оферту (з відповідними активними посиланнями), яка містить істотні умови договору; далі позивач направив в смс-повідомленні на номер відповідача одноразовий ідентифікатор UA-1568; далі відповідач ознайомився з офертою позивача та приймає її умови; далі відповідач акцептував умови оферти шляхом надсилання позивачу акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-1568; далі позивач підписав договір кваліфікованим електронним підписом відповідальної особи товариства, після чого електронний договір був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»; далі, після укладення договору позивач направив (розмістив) відповідачу в ІТС підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа; далі договір, додатки до нього та Правила кредитування були відправлені відповідачу на електронну пошту, яка вказана як електронний засіб зв`язку з відповідачем; далі позивачем розміщено у електронному кабінеті відповідача підписаний договір та Правила кредитування в цілодобовому онлайн доступі. 
На підтвердження обставини перерахування на картковий рахунок відповідача суми кредиту у розмірі 11000,00 грн позивачем до матеріалів справи долучено видане ТОВ «Профітгід» підтвердження (а.с. 50, т.1), з якого вбачається, що кошти були перераховані відповідачу на виконання укладеного з позивачем кредитного договору в рамках укладеного між позивачем та договору ТОВ «Профітгід» договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів від 04.11.2020 № ПГ-5 та на підставі інструкції (замовлення) позивача. Згідно з поданою позивачем інформацією кошти були перераховані відповідачу на картковий рахунок № 5218320000211770, номер транзакції - 42528-73290-38814, дата та час транзакції – 02.09.2024 о 17:28:49. 
Відповідно до наданої на запит суду АТ «ПУМБ» інформації (а.с. 97, т.1), на ім`я відповідача в банку було імітовано картку з вищевказаними реквізитами. При цьому, з наданої банком виписки по рахунку відповідача вбачається, що на рахунок відповідача 02.09.2024 о 17:28:49 були перераховані грошові кошти у розмірі 11000,00 грн. Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності у відповідача заперечень з приводу отримання кредитних коштів в розмірі 11000,00 грн на підставі укладеного з позивачем договору.
Як вбачається з долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості за договором (а.с. 11-14, т.1), відповідачем 21.09.2024 був проведений платіж за договором на суму 2983,20 грн, зарахований позивачем наступним чином: 1650,00 грн на погашення відсотків за користування кредитом; 610,00 грн в рахунок погашення комісії; 723,20 грн в рахунок погашення неустойки. Доказів здійснення відповідачем інших платежів матеріали справи не містять. Так, згідно з поясненнями та доказами позивача, відповідач користувався кредитом не дотримуючись умов договору та не погасив у повному обсязі як суму кредиту, так і нараховані позивачем проценти та комісію, у зв`язку з чим за відповідачем, станом на 23.10.2025, рахується прострочена заборгованість за кредитом в сумі 11000,00 грн, по процентам за користування кредитом в сумі 16940,00 грн та по комісії в сумі 1590,00 грн. При цьому розрахунок процентів позивачем здійснено в межах строку дії договору кредиту, а саме по 17.02.2025.
На підтвердження іншого відповідачем суду доказів не подано. 

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
У відповідності до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. 
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
За умовами ч. 1 ст. 598 та ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч. 1-3 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Інформування потенційних покупців (замовників, споживачів) щодо товарів, робіт, послуг здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про рекламу" та може здійснюватися шляхом надсилання комерційних електронних повідомлень. Комерційні електронні повідомлення поширюються лише на підставі згоди на отримання таких повідомлень, наданої особою, якій такі повідомлення адресовані. Комерційне електронне повідомлення може надсилатися особі без її згоди лише за умови, що вона може відмовитися від подальшого отримання таких повідомлень.
За змістом статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронна форма представлення інформації - спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Згідно з ч.1 ст. 1048 ГПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 
Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 (набрав чинності з 17.03.2022) доповнено Розділ Прикінцевих та перехідних положень ЦК України пунктом 18, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За змістом ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позиція суду
Як встановлено судом між сторонами у справі виникли договірні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати відповідачу на відповідних умовах кредит, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався використати та повернути кредит позивачу, а також сплатити відсотки за користування кредитом та комісійну винагороду за надання кредиту у розмірах та у строки, що визначені кредитним договором. 
Під час розгляду справи судом було встановлено, що в порушення умов укладеного між сторонами договору відповідач не здійснив повернення у повному обсязі отриманого кредиту у визначений договором строк, а також не сплатив позивачу у повному обсязі погоджений договором розмір процентів та комісії. 
Так, за умовами договору відповідач прийняв на себе зобов`язання здійснювати на користь позивача платежі кожні 14 днів з 16.09.2024 по 03.02.2025 у розмірі 2260,00 грн та останній платіж 17.02.2025 – 2106,30 грн, а також погодився, що у разі не сплати будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком, позивач має право здійснити відповідне коригування зобов`язань відповідача у визначеному договором порядку. Судом встановлено, що відповідачем за договором був проведений лише один платіж, а саме 21.09.2024 на суму 2983,20 грн, який зарахований позивачем наступним чином: 1650,00 грн на погашення відсотків за користування кредитом; 610,00 грн в рахунок погашення комісії; 723,20 грн в рахунок погашення неустойки. На підтвердження здійснення відповідачем інших платежів за договором матеріали справи не містять. 
Отже, з урахуванням вищевикладеного суд виснує, що у спірних правовідносинах відповідач допустив прострочення виконання зобов`язань перед позивачем. В цей же час, вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позивачем до стягнення сум в межах цієї справи, з урахуванням здійсненого відповідачем часткового погашення та порядку зарахування позивачем сплачених коштів, суд зазначає про таке. 
Так, дійсно укладений між сторонами договір містить умову про право позивача на нарахування неустойки за неналежне виконання зобов`язань відповідачем. Водночас, Законом України № 2120-IX від 15.03.2022, який набрав чинності з 17.03.2022, було доповнено Розділ Прикінцевих та перехідних положень ЦК України пунктом 18, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Вказаний указ затверджено Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України від 24.02.2022 №2102-IX. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, внаслідок чого останній триває до теперішнього часу. 
Отже, з урахуванням вищевикладеного та з огляду на період прострочення виконання зобов`язань відповідачем, яке має місце у спірних правовідносинах, суд виснує, що позивачем не доведено наявності у відповідача обов`язку сплатити на користь позивача неустойку за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому сплачені відповідачем грошові кошти у розмірі 723,20 грн, що були зараховані позивачем в рахунок погашення неустойки, відповідно до умов п. 4.5. договору підлягають зарахуванню в рахунок зменшення заборгованості відповідача за простроченою комісією за видачу кредиту. В іншій частині розрахунок позивача судом визнається обґрунтованим та таким, що відповідає умовам договору і не суперечить нормам законодавства. 
За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” до Фізичної особи-підприємця Жечкової Юлії Олександрівни слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 11000,00 грн прострочених платежів по тілу кредиту, 16940,00 грн прострочених платежів по процентам та 866,80 грн прострочених платежів за комісією.

Розподіл судових витрат
У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, судовий збір слід стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог позивача, а саме в сумі 2363,07 грн. 

Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Жечкової Юлії Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” (б. Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 41084239) борг по тілу кредиту в сумі 11000 грн 00 коп, борг по процентам в сумі 16940 грн 00 коп, борг по комісії в сумі 866 грн 80 коп та судовий збір в сумі 2363 грн 07 коп. 
3. В іншій частині позову відмовити. 
Видати наказ після набрання рішенням законної сили. 
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.
Повний текст рішення складено 15 січня 2026 р.

Суддя Д.О. Бездоля