ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/1165/25	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І. М.
розглянувши у справі за позовом: ТОВ "Інтек-Захід", вул. Грушевського М., буд. 145, м. Збараж, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 47302,
до відповідача: ТОВ "Дружба Агро-ІФ", вул. Набережна, буд. 87, с. Росільна, Богородчанський р-н, Івано-Франківська обл., 77722, про стягнення 1 500 000 - основного боргу, 386 493,15 грн - пені, 76 879,90 грн - 3% річних, 360 192,39 грн - інфляційних втрат та судових витрат, заяву представника позивача ТОВ "Інтек-Захід" про ухвалення додаткового рішення про стягнення 70 000 грн витрат на професійну правничу допомогу,
встановив, що 19.12.2025 Господарським судом Івано-Франківської області винесено у даній справі рішення про задоволення позову частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 1 400 000,00 грн - заборгованості, 377 390,07 грн - пені, 301 063,73 грн - інфляційних втрат, 66 694,18 грн - 3 % річних, 26 941,77 грн - судового збору, провадження у справі в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 100 000,00 грн - закрито.
24.12.2025, представник позивача ТОВ "Інтек-Захід" надіслав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ "Дружба Агро-ІФ" 70 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В підтвердження викладено долучено копії: ордеру на надання правничої допомоги адвоката від 22.09.2025, договору № б/н про надання правничої допомоги від 22.09.2025 з додатком №1, актів здачі-приймання наданих послуг №1 від 22.10.2025, №2 від 20.11.2025, №3 від 09.12.2025, акту виконаних робіт від 22.12.2025, платіжних інструкцій №2619 від 22.10.2025, №2698 від 20.11.2025, №2736 від 09.12.2025, квитанцій №5460302, 5460303, 5460304.
Суд прийняв вищевказану заяву до розгляду, вирішив здійснювати розгляд заяви без повідомлення учасників справи, встановив ТОВ "Дружба Агро-ІФ" строк для реалізації права на подання заперечень або клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з наданням доказів направлення копій іншим учасникам судового процесу 5 днів з дня отримання ухвали, про що виніс ухвалу від 06.01.2026, яку надіслав відповідачу в електронному вигляді та доставлена 06.01.2026 о 17:50 год. (довідка від 07.01.2026 )
Станом на 27.01.2026 заперечень або клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило.
Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заяву представника позивача ТОВ "Інтек-Захід" про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ "Дружба Агро-ІФ" 70 000 грн витрат на професійну правничу допомогу слід задоволити частково.
При цьому суд врахував наступне.
Статтею 244 ГПК України передбачено право суду ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Витрати на професійно правничу допомогу належать до судових витрат (п. 1. ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
Приписами ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з вимогами частини восьмої ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Надання адвокатом послуг на професійну правничу допомогу при розгляді справи №909/1165/25 підтверджується: ордером на надання правничої допомоги адвоката від 22.09.2025, договором № б/н про надання правничої допомоги від 22.09.2025 з додатком №1, актами здачі-приймання наданих послуг №1 від 22.10.2025, №2 від 20.11.2025, №3 від 09.12.2025, актом виконаних робіт від 22.12.2025, платіжними інструкціями №2619 від 22.10.2025, №2698 від 20.11.2025, №2736 від 09.12.2025, квитанціями №5460302, 5460303, 5460304.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Разом із тим, згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019, що винесені у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає за доцільне додатково звернутися до практики ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у рішення від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
З поданих суду документів в підтвердження понесених витрат в заявленому розмірі, встановлено те, що між ТОВ "Інтек-Захід" та Юсипівим Романом Васильовичем укладено договір №б/н про надання правничої допомоги від 22.09.2025 з додатком №1 (далі - договір), згідно якого адвокат зобов`язується надавати Клієнту правничу допомогу щодо представництва та захисту прав та інтересів Клієнта в органах державної влади, місцевого самоврядування, судових та правоохоронних органах, в органах нотаріату, перед підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та підпорядкування, перед третіми особами, в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором та додатковими угодами, що є невід`ємними частинами до нього. 
Вартість правничої допомоги та порядок розрахунків за її надання Клієнту, визначаються Сторонами окремо в Додатку №1 до даного Договору (п. 6.1 договору).
П.2 додатку №1 до вказаного договору обумовлено, що сума, яка підлягає сплаті Адвокату Клієнтом за надання правничої допомоги (гонорар) складає:
- попередня консультація щодо спірних правовідносин; вивчення матеріалів; формування правової допомоги; складання та подання позовної заяви - 20 000 грн;
- складання і подання до суду заяв, клопотань, додаткових пояснень у справі - 5 000 грн за одну заяву, клопотання, додаткове пояснення;
- участь у судових засіданнях, з врахуванням часу на прибуття до суду та очікування судового засідання - 10 000 грн за одне засідання;
- участь в судових засіданнях у режимі відеоконференції - 5 000 грн за одне засідання. 
Актами №1, 2, 3 здачі-приймання наданих послуг від 22.10.2025, 20.11.2025, 09.12.2025 адвокатом надано юридичні послуги (представництво в суді по справі №909/1165/25) за періоди 23.10.2025, 20.11.2025, 10.12.2025 на суму 30 000 грн.
Згідно акту виконаних робіт від 22.12.2025, адвокатом надано послуги Клієнту, згідно Договору №б/н від 22.09.2025 а саме: попередня консультація щодо спірних правовідносин; вивчення матеріалів; формування правової допомоги; складання та подання позовної заяви - 20 000 грн; участь у судових засіданнях, з врахуванням часу на прибуття до суду та очікування судового засідання за періоди 23.10.2025, 20.11.2025, 10.12.2025 - 30 000 грн; участь в судових засіданнях у режимі відеоконференції - 5 000 грн, складання і подання до суду додаткових пояснень у справі за періоди 12.11.2025, 08.12.2025, 09.12.2025 - 15 000 грн; всього, як стверджує представник, послуг надано на суму - 70 000 грн, сплачено - 30 000 грн. 
З урахуванням зазначеного, складності справи, виконаних представником позивача робіт (надання послуг), принципу необхідності та розумності судових витрат та того, що 4 судові засідання в сукупності тривали 1 год. 31 хв., а відтак, з урахуванням визначеної додатком №1 до Договору про надання правничої допомоги №б/н від 22.09.2025, вартості послуг, заявлена до стягнення сума не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.
Враховуючи наведене, суд керуючись критеріями визначеними ч. 4 ст. 126 ГПК України, дійшов до висновку про те, що розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката не є співмірним розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг та значенням справи для сторони, відповідно, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат на правничу допомогу позивача частково, у розмірі 30 000 грн, решту - 40 000 грн - залишити за позивачем.
Відповідно до ст. ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 3 ст. 244 ГПК України передбачено те, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви; додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. 
Керуючись ст. ст.123, 126, 129, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
заяву представника позивача ТОВ "Інтек-Захід" про ухвалення додаткового рішення про стягнення 70 000 грн витрат на професійну правничу допомогу - задоволити частково.
Стягнути з ТОВ "Дружба Агро-ІФ" (код ЄДРПОУ 42955289, вул. Набережна, буд. 87, с. Росільна, Богородчанський р-н, Івано-Франківська обл., 77722) на користь ТОВ "Інтек-Захід" (код ЄДРПОУ 37753663, вул. Грушевського М., буд. 145, м. Збараж, вул. Грушевського М., буд. 145, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 47302) - 30 000 грн (тридцять тисяч гривень) - витрат на професійну правничу допомогу. 
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Решту - залишити за позивачем.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Суддя І. М. Скапровська