Справа № 420/20796/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невзяття на облік ОСОБА_1 з 02.10.2024;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області взяти на облік ОСОБА_1 з 02.10.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач постійно проживає в державі Ізраїль, отже для зміни банківської установи має право особисто подати заяву, звернувшись до будь-якого сервісного центру Пенсійного фонду України або, відповідно до п. 10 Порядку № 1596, заява про виплату пенсії може бути прийнята органом Пенсійного фонду України через установи уповноваженого банку або через вебпортал електронних послуг. Оскільки позивач постійно проживає в державі Ізраїль та не може приїхати до управління для особистого надання заяви, то його представник 02.10.2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про взяття на облік. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.10.2024 року повідомлено, що заява про взяття на облік подається заявником особисто. 
Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невзяття на облік, позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно правових позицій Верховного Суду, зокрема у постанові від 20.01.2022 по справі № 280/4551/21, подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку № 22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1.
Ухвалою суду від 07.07.2025 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк на усунення недоліків.
14.08.2025 року позивачем з метою усунення недоліків подано до суду позовну заяву в новій редакції та клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Ухвалою суду від 17.09.2025 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.
25.09.2025 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.
Так, у відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначає, що згідно із Центральною базою даних отримувачів пенсій Інформаційного центру персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку призначено з 06.08.2014 за рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 по справі №400/5568/20. Листом від 15.10.2024 №28352-27004/К-02/8-1500/24 представнику позивача повідомлено, що для зміни місця виплати пенсії та взяття на облік необхідно пройти верифікацію та надати заяву про виплату пенсії або грошової допомоги через банківську установу, однак ОСОБА_1 не надав відповідну заяву. Для взяття на облік позивачу відповідно до норм ст. 45 Закону №1058 та Порядку №22-1 необхідно особисто звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісний центр) з оригіналами паспорту громадянина України, реєстраційного номеру облікової картки платника податків та документом про фактичне проживання в Одеській області шляхом подання у відповідний орган, що призначає пенсії, заяви встановленого зразка. Відсутність підтвердження права належними доказами не породжує для позивача виникнення права на взяття на облік як отримувача пенсії. До заяви про взяття на облік як отримувача пенсії надається пакет документів, перелік яких визначено Порядком від 25.11.2005 № 22-1, як і відповідного зразку сама заява. Враховуючи, що позивачем та його представником не подані усі документи, необхідні для взяття на облік як отримувача пенсії та здійснення зміни банківської установи для виплати пенсії, як того вимагає Порядок № 22-1 та №1596, відсутні підстави здійснити взяття на облік позивача з 02.10.2024. Виплата позивачу пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області не є звуженням обсягу вже набутих прав та/або позбавленням права на соціальний захист. Таким чином, відповідач вважає, що права позивача не порушені.
Інші заяви по суті справи та додаткові докази учасниками справи не надавались.
З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами у заявах по суті справи, позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав у АДРЕСА_2 (знятий з реєстрації у 1993 році), у подальшому виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль; перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку призначено з 06.08.2014 за рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 по справі №400/5568/20.
02.10.2024 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце фактичного проживання якого знаходиться в Ізраїлі, а саме просив: взяти на облік, перерахувати розмір пенсії з дати призначення, виплатити компенсацію втрати частини доходів за не виплату пенсії з дати звернення із заявою про призначення пенсії та за не виплату пенсії у встановленому законом розмірі, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк» відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам.
Разом із заявою були подані нотаріально засвідчені копії довіреності та паспорта позивача № 120/21 від 06 березня 2021р. та CD 040237 від 17.03.2014р. відповідно; заява про виплату пенсії від 28.02.2024.
Звернення подане через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України та зареєстроване за №ВЕБ-15001-Ф-С-24-159934 від 02.10.2024 року.
У відповідь на вказане звернення, розміщене на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.10.2024 року представнику позивача повідомлено, що пунктом 1.1 Порядку №22-1 передбачено, що заява про взяття на облік подається заявником особисто до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб. Заява приймається за умови пред`явлення паспорту громадянина України або іншого документа, що підтверджує вік особи, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку. Пунктом 2.23 Порядку № 22-1 встановлено, що особи, які тимчасово проживають за кордоном, додають копії документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця та реєстрацію їх тимчасового проживання/перебування за кордоном (з перекладом), засвідченні дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально. … Оскільки заява подана не у спосіб, передбачений Порядком № 22-1, вона підлягає розгляду в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян". До заяви ОСОБА_1 , яка долучена до звернення, не надано документ щодо підтвердження фактичного місця проживання в Одеській області. Згідно із Центральною базою даних отримувачів пенсій Інформаційного центру персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком. … Для взяття на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_1 може звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з оригіналами наступних документів: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків та документом про фактичне проживання в Одеській області.
Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невзяття на облік, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 року.
Статтею 8 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49, ст. 51 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Проте, рішенням Конституційного суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року п. 2 ч. 1 ст. 49, друге речення ст. 51 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
З Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009, вбачається, що оспорюваними нормами Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Таким чином, з 07.10.2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням рішення Конституційного суду України №25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.
Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач постійно проживає в державі Ізраїль; водночас, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку призначено з 06.08.2014 за рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 по справі №400/5568/20.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що позивач вирішив змінити місце перебування на обліку, про що 02.10.2024 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце фактичного проживання якого знаходиться в Ізраїлі, у якій просив взяти на облік позивача. Разом із заявою були подані нотаріально засвідчені копії довіреності та паспорта позивача № 120/21 від 06 березня 2021р. та CD 040237 від 17.03.2014р. відповідно; заява про виплату пенсії від 28.02.2024.
Звернення подане через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України та зареєстроване за №ВЕБ-15001-Ф-С-24-159934 від 02.10.2024 року.
Відповідач надав відповідь про те, що для взяття на облік позивачу відповідно до вимог Порядку №22-1 необхідно особисто звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з оригіналами наступних документів: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків та документом про фактичне проживання в Одеській області.
Надаючи оцінку поведінці відповідача щодо розгляду звернення представника позивача, поданого через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, про взяття позивача на облік, суд дійшов наступного.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) (далі – Порядок №22-1 у редакції, чинній на момент розгляду звернення позивача).
Згідно з пунктом 1.1 Порядку №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.
Згідно з пунктом 2.9 розділу II Порядку №22-1, під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України). Особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному пунктом 2.23 цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.
Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з пунктом 2.23 розділу II Порядку №22-1, до заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
До заяви про призначення (поновлення) пенсії особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), додають копії документів, в тому числі документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця та реєстрацію їх місця тимчасового проживання / перебування за кордоном (з перекладом), засвідчені дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально.
Згідно обставин справи, звернення позивача щодо взяття на облік, подане його представником через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України та зареєстроване за №ВЕБ-15001-Ф-С-24-159934 від 02.10.2024 року. 
Разом із заявою були подані нотаріально засвідчені копії довіреності № 120/21 від 06 березня 2021р. та паспорта позивача - громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 17.03.2014 року.
Згідно з пунктом 4.1 розділу IV Порядку №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Згідно з пунктом 4.3 розділу IV Порядку №22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
З аналізу наведених норм слідує, що територіальним органом Пенсійного фонду, за результатами розгляду заяв про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання та ін., приймається відповідне рішення про здійснення перерахунку, поновлення, переведення, тощо або відмову.
Суд дослідив відповідь ГУ ПФУ в Одеській області, надану на заяву позивача, подану його представником через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України та зареєстровану за №ВЕБ-15001-Ф-С-24-159934 від 02.10.2024 року, надану листом від 15.10.2024 року, та зазначає, що ця відповідь не передбачена Порядком №22-1. 
Таким чином, ГУ ПФУ в Одеській області по суті заяву про взяття на облік не розглянуло та відповідне рішення про взяття на облік або відмову не прийняло. За заявою позивача не прийнято жодного рішення, у зв`язку із тим, що заява подана через представника позивача, а не особисто. Однак, суд враховує, що жоден з пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін заявник, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.
Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не вчинено дій, передбачених Порядком № 22-1 щодо розгляду заяви про взяття на облік, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за результатом розгляду його заяви.
З матеріалів справи вбачається, що до заяви про взяття на облік представником позивача долучені копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 та копію нотаріально засвідченої довіреності, що відображає волевиявлення позивача та не суперечить жодній нормі діючого законодавства, тому не розгляд відповідачем такої заяви по суті є протиправною бездіяльністю.
На підставі викладеного, враховуючи, що заява позивача не розглянута по суті, суд вважає доцільним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.10.2024 у встановленому законодавством порядку та прийняти відповідне рішення.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області взяти на облік ОСОБА_1 з 02.10.2024, суд вважає їх передчасними, оскільки заява позивача по суті не розглядалась, а розглянута в порядку ЗУ «Про звернення громадян», що не відповідає Порядку №22-1, у такому разі суд не може перейняти на себе дискреційні повноваження відповідача.
Що стосується доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у відзиві стосовно того, що представником позивача систематично протягом 2022-2025 років подаються заяви про виплату пенсії позивачу через банківську установу, що суперечать вимогам Порядку №1596, тим самим зловживаючи правами позивача на отримання пенсійної виплати, суд зазначає, що це питання виходить за межі предмету спору у цій справі, оскільки позивач оскаржує поведінку відповідача лише в частині розгляду заяви про взяття на облік ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Тобто, оскільки позивач не оскаржує питання виплати пенсії через банківську установу, то суд не надає оцінку його зверненням та результатам їх розгляду відповідачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. 
Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить задовольнити частково.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Ухвалою про відкриття провадження у справі від 16.09.2025 року позивача було звільнено від сплати судового збору. Отже, підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору відсутні, інших витрат не заявлено.
Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України,
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 №ВЕБ-15001-Ф-С-24-159934 від 02.10.2024 року про взяття на облік.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 №ВЕБ-15001-Ф-С-24-159934 від 02.10.2024 року про взяття на облік у встановленому законодавством порядку на прийняти відповідне рішення.
У іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук