ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 673/1129/25
Провадження № 22-ц/820/393/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
розглянув в порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №673/1129/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на заочне рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року, в складі судді Грицишиної Л.В., за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
В жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №4878123 від 14 травня 2021 року в розмірі 36520 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4878123, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 8000 грн, який зобов`язалась повернути у визначений договором строк, сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісію за надання кредиту. Кредитний договір укладено в електронній формі відповідно до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 8000 грн., однак відповідачка умов кредитного договору не виконала та не повернула отримані у кредит кошти. 10 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги №06Т, відповідно до умов якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором №4878123 від 14 травня 2021 року та ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 36520 грн, з яких: 8000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 27000 грн – заборгованість за процентами, 1520 грн – заборгованість за комісією.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4878123 від 14 травня 2021 року в розмірі 12520 грн, з яких: 8000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 3000 грн – заборгованість за процентами, нарахованими за період з 14 травня 2021 року по 29 травня 2021 року включно, 1520 грн – заборгованість за комісією. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 830,46 грн судового збору.
Рішення суд першої інстанції мотивовано тим, що відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь товариства слід стягнути суму неповернутого кредиту, проценти за користування кредитом в межах строку дії договору та комісію.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, також судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що з розрахунку заборгованості за договором кредиту №4878123 вбачається, що ОСОБА_1 жодних коштів на погашення заборгованості по тілу кредиту, комісії та процентах не вносила, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» нарахувало заборгованість по кредиту в розмірі 36520 грн, з яких: 8000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 27000 грн – заборгованість за процентами за період з 15.05.2021 по 28.07.2021, а 1520 грн – заборгованість за комісією. 10 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №06Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема, і до ОСОБА_1 за кредитним договором №4878123 від 14 травня 2021 року в сумі 36520 грн. Сторонами договору, якими був первісний кредитор та відповідачка, було досягнуто в належній формі згоди щодо усіх істотних умов договору, в тому числі, щодо строку кредитування, повернення кредиту, сплати процентів за користування коштами, надання кредиту для особистих потреб позичальника, черговості погашення заборгованості, відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів тощо. Умовами кредитного договору сторони також передбачили умови його пролонгації на пільгових та стандартних умовах. На відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5,00% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачкою своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту та інших платежів у строк, визначений договором, тобто до 29 травня 2021 року. Відповідно, ОСОБА_1 продовжила користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично, що відповідає п. 2.3.1.2. договору про споживчий кредит №4878123 від 14 травня 2021 року. Таким чином, у даному випадку відбулася автопролонгація, а тому строк кредитування міг бути продовженим на 60 днів (до 28 липня 2021 року), а тому проценти за користування кредитом слід нараховувати на 15 днів (строк початкового кредитування) + 60 днів (продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах).
Відповідно до умов пролонгації розмір процентів за користування кредитом протягом встановленого умовами кредитного договору строку, розраховувався за формулами: у період із 15.05.2021 по 29.05.2021 у розмірі 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що складає: 8000 грн (сума кредиту) * 0,025 (2,50/100) * 15 (днів) = 3 000 грн (п. 1.5.2 договору); у період із 30.05.2021 по 28.07.2021 у розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що складає: 8000 грн (сума кредиту) * 0,05 (5/100) * 60 (днів) = 24000 грн (п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору). Враховуючи вищевикладене, наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам, погодженим між відповідачкою та ТОВ «Мілоан».

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 24 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 25 грудня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що 14 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №4878123, який позичальником підписано електронним підписом. Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Загальний розмір кредиту становить 8000 гривень. Кредит надається загальним строком на 15 днів з 14 травня 2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 29 травня 2021 року (п.п. 1.2, 1.3, 1.4 договору).
Комісія за надання кредиту: 1520 грн, яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово (пункт 1.5.1. договору).
Проценти за користування кредитом: 3000 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.5.2. договору).
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6. договору).
Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1. договору).
Додатками до договору про споживчий кредит №4878123 від 14 травня 2021 року є графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту.
ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти у розмірі 8000 гривень ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням №46235359 від 14 травня 2021 року.
Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №4878123 від 14 травня 2021 року становить 36520 грн, з яких: 8000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 27000 грн – заборгованість за процентами, 1520 грн – заборгованість за комісією, що підтверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення.
10 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №06Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №06Т від 10 серпня 2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4878123 від 14 травня 2021 року в сумі 36520 грн, з яких: 8000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 27000 грн – заборгованість за процентами, 1520 грн – заборгованість за комісією.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду в частині розміру тіла кредиту та комісії не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду.
Відповідно до частини 4 статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з частинами 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 14 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4878123 (індивідуальна частина) шляхом підписання кредитного договору відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. 
На підтвердження укладення в електронній формі договору про надання споживчого кредиту №4878123 від 14 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 позивач надав його паперову копію, в якій зазначено усі реквізити відповідача, в тому числі паспортні дані, ідентифікаційний код, місце проживання, а також інформація щодо умов кредитування. 
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Оскільки кредитний договір укладений шляхом накладення електронного підпису відповідача, який ідентифікує його особу, договір вважається укладеним.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про належне укладення договору про споживчий кредит №4878123 від 14 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та позичальником ОСОБА_1 .
Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Перерахування ОСОБА_1 грошових коштів у позику в сумі 8000 грн від ТОВ «Мілоан» за договором про споживчий кредит №4878123 від 14 травня 2021 року підтверджується копією платіжного доручення №46235359 від 14 травня 2021 року.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до пункту 1.3., 1.4. договору про споживчий кредит №4878123 від 14 травня 2021 року ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 8000 грн загальним строком на 15 днів з 14.05.2021 до 29.05.2021.
Згідно із пунктом 1.5.2. договору проценти за користування кредитом становлять 3000 грн, які нараховуються за ставкою 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до пункту 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачка отримала кредитні кошти за договором №4878123 від 14 травня 2021 року в сумі 8000 грн, однак вона належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та не повернула кредитні кошти у передбачений договором строк. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8000 грн є обґрунтованими.
Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, колегія суддів виходить з наступного.
З розрахунку заборгованості слідує, що відповідачці щоденно нараховувалися проценти за процентною ставкою 2,5% у період з 14.05.2021 по 29.05.2021, а в період з 30.05.2021 до 28.07.2021 за процентною ставкою 5%.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін – на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.».
Як вбачається з матеріалів справи, пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору №4878123 від 14 травня 2021 року встановлено, що кредит надається строком на 15 днів з 14 травня 2021 року, з обов`язком повернення кредитних коштів, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування ними до 29 травня 2021 року.
Отже, умовами спірного кредитного договору сторони визначили термін (дату) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом – до 29.05.2021.
Подальше користування позичальником кредитними коштами визначалось порядком пролонгації кредиту, встановленим пунктом 2.2 договору, якими визначається волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту.
Відповідно до пункту 2.2. розділу 2 договору «Умови виконання» встановлено: позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3. договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3. договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3. договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3., запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6. договору. Якщо визначена п. 1.5.2. процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах згідно з п. 2.3.1.2. продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.
У пункті 2.3. договору визначено порядок пролонгації строку кредитування.
Відповідно до п. 2.3.1.1. договору передбачено, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил.
Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Відповідно до п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6. договору.
За таких обставин, умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. За відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми процентів за користування кредитом до 01.07.2021, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2. договору.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості по сплаті процентів включає період з 14.05.2021 до 28.07.2021 року, при цьому розмір процентів становить 27000 грн (за період з 14.05.2021 по 29.05.2021 проценти нараховані за процентною ставкою 2,5% в сумі 3000 грн, в період з 30.05.2021 по 28.07.2021 за процентною ставкою 5% в сумі 24000 грн).
Як свідчать матеріали справи, строк дії кредитного договору закінчився 29.05.2021, після цієї дати кошти не були повернуті, тому строк кредитування був пролонгований на загальних умовах до 28.07.2021, що відповідає п. 2.3 договору на строк не більше 60 днів.
З огляду на зазначене, висновки суду першої інстанції про те, що у позивача не було підстав нараховувати проценти поза межами строку кредитування, понад 15 днів, є помилковими та спростовуються умовами договору щодо можливості пролонгації строку кредитування, які погоджені сторонами. Відповідно до умов кредитного договору між сторонами було продовжено строк кредитування.
Рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за процентами підлягає зміні, а з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами в розмірі 27000 грн. 

Висновки суду апеляційної інстанції
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При пред`явленні позову ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс»задоволено повністю, на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
За подання апеляційної скарги ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило 3633,60 грн судового збору. Апеляційну скаргу задоволено повністю, а тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідачки судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн. 

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити.
Заочне рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року змінити в частині стягнення процентів та судового збору.
Викласти резолютивну частину рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року в такій редакції:
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцезнаходження: вул. Авіаконструктора І. Сікорського, 8, м. Київ, 04112, код ЄДРПОУ: 42649746) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4878123 від 14 травня 2021 року в розмірі 36520 грн, з яких: 8000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 27000 грн – заборгованість за процентами, 1520 грн – заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцезнаходження: вул. Авіаконструктора І. Сікорського, 8, м. Київ, 04112, код ЄДРПОУ: 42649746) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцезнаходження: вул. Авіаконструктора І. Сікорського, 8, м. Київ, 04112, код ЄДРПОУ: 42649746) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3633,60 грн (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 січня 2026 року.

Судді Т.В. Спірідонова
Р.С. Гринчук
А.М. Костенко