Справа № 149/1846/25
Провадження № 22-ц/801/2469/2025
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник  І. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року	Справа № 149/1846/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Рибчинського В. П., Оніщука В. В.,
заявник : старший державний виконавець Хмільницького відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);
зацікавлена особа: ОСОБА_1 
розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду від 13.06.2025 року ,постановлену у складі судді Олійника І. В.,у справі за поданням старшого державного виконавця Хмільницького відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушнаренко С. О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 -, 
встановив:
У червні 2025 року старший державний виконавець Хмільницького відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушнаренко С. О. звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на виконанні у Хмільницькому ВДВС у Хмільницькому районі Вінницької області ЦМУМЮ (м.Київ) перебуває виконавчий лист №120/13369/24 від 25.02.2025, виданий Вінницьким окружним адміністративним судом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 коштів в рахунок погашення податкового боргу, станом на 04.10.2024 в сумі 380 900 грн.
Оскільки боржник ухиляється від виконання судового рішення, заявник просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням.
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості не вчинила, що дає підстави вважати, що вона ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судом.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати ,а у справі постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем не доведено умисне невиконання боржником покладених на нього обов`язків рішенням суду.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, оскаржувану ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких міркувань.
Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив із того, що боржник у добровільному порядку не погашає заборгованість та ухиляється від виконання зобов`язань за виконавчим листом.
Однак повністю погодитись з такими висновками суду не можна.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі 
сплати аліментів.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Установлено, що на виконанні у Хмільницькому ВДВС у Хмільницькому районі Вінницької області ЦМУМЮ (м.Київ) перебуває виконавчий лист №120/13369/24 від 25.02.2025, виданий Вінницьким окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 коштів в рахунок погашення податкового боргу, станом на 04.10.2024 в сумі 380 900 грн.
Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановленню дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
При розгляді подання, суд належним чином не з`ясував всі обставини,що мають значення для розгляду справи, чи дійсно боржник свідомо (умисно)не виконував належні до виконання зобов`язання, а лише обмежився висновком про те, що судове рішення боржником не виконане, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.
При цьому судом не з`ясовано, чи має боржник змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
Так, з матеріалів справи вбачається , що державний виконавець в судове засідання не з`явився, відтак, місцевий суд був позбавлений можливості оглянути виконавче провадження в повному обсязі, розглянувши справу за наявними в ній матеріалами.
Натомість сам виконавець у своєму подані вказував, що в ході проведення виконавчих дій з боржника стягнуто:
-згідно платіжної інстанції №2690, 2687, 2688,2689 від 21 березня 2025 року – 18 988, 73 грн;
-згідно платіжної інстанції №5385 від 05 травня 2025 року – 772,44 грн;
-згідно платіжної інстанції №6165, 6166 від 20 травня 2025 року – 4722 грн.
Тобто, кошти з боржника стягуються, а ОСОБА_1 не здійснює жодних дій, які б свідчили про ухилення від виконання зобов`язань.
Отже, висновок суду першої інстанції про ухилення боржника від виконання судового рішення є передчасним та не підтверджений належними доказами. 
Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.
Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю
власною.
На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Таким чином, при вирішенні подання, суд першої інстанції, встановлюючи тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, належним чином не встановив чи є ці обмеження необхідними в демократичному суспільстві з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Хлюстов проти Росії».
Згідно з п. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права при розгляді цієї справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, то ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення – про відмову у задоволенні подання.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року скасувати.
У задоволенні подання старшого державного виконавця Хмільницького відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушнаренко С. О. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий суддя С. Г. Копаничук
Судді: В. П. Рибчинський 
В. В. Оніщук