ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року	Львів	Справа № 607/18833/25 пров. № А/857/48139/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М. 
за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, 
на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2025 року (суддя – Рамазан В.В., час ухвалення – 16:37 год., місце ухвалення – м.Тернопільё дата складання повного тексту – 30.10.2025), 
в адміністративній справі №607/18833/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, 
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

встановив: 

У вересні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача УПП в Тернопільській області ДПП, в якому просила скасувати постанову серії ЕНА №5663884 від 06 вересня 2025 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а провадження в адміністративній справі закрити. 
Відповідач позовних вимог не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.10.2025 адміністративний позов задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5663884 від 06 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, скасовано, а адміністративну справу відносно неї, провадженням закрито. Стягнуто з відповідача в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суму судового збору, що становить 605,60 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та визначив встановленими недоведені обставини, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, що викладені в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідачем належним чином задокументовано та доведено належними і допустимими доказами факт порушення ПДР України, а саме, керування ТЗ, у якого світлові покажчики повороту червоного кольору, що дає підстави для висновку про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП. Позивач не надав суду доказів того, що автомобіль за своєю конструкцією на час проходження ним сертифікації мав покажчики поворотів червоного кольору, у зв`язку з чим не піддавався переобладнанню після проведення сертифікації, тобто за період з квітня 2021 року по вересень 2025 року. У зв`язку з чим можна дійти висновку, що позивачем після проходження сертифікації автомобіля було здійснено переобладнання його зовнішніх світлових приладів, внаслідок чого вони не відповідають вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились. 
Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного. 

Суд встановив такі фактичні обставини справи. 
06.09.2025 р. о 23 год. 45 хв. поліцейський Тернопільського УПП в Тернопільській області ДПП виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5663884, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с.6). 
Із змісту вказаної вище постанови видно, що підставою для винесення цієї постанови серія ЕНА № 5663884 від 06.09.2025 стало те, що 06.09.2025 року о 23:25 год. у м. Тернопіль, вул. Збаразька, 3, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Mercedes Benz С250» д.н.з. НОМЕР_1 , який переобладнаний з порушенням вимог ДСТУ 3649:2010, а саме змінено колір покажчиків повороту з автожовтого на червоний, чим порушено п. 31.1 ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КпАП України. 
Не погодившись із такою постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернулася з цим адміністративним позовом до суду. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, перевіривши оскаржене рішення суду на предмет законності та обґрунтованості, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. 
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху. 
Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. 
Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»). 
Відповідно до п.31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. 
Державний комітет України з питань технічного регулювання та споживчої політики наказом від 28.12.2010 № 630, зокрема, затвердив національний стандарт України ДСТУ 3649:2010 "Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання", який був чинний на момент притягнення позивача до відповідальності та на момент розгляду справи. 
Відповідно до пункту 6.1.5. ДСТУ 3649:2010 кількість, колір та наявність ПЗС на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1, в якій зазначено, що покажчик повороту (передній, бічний, задній) обов`язково на всіх автомобілях має бути автожовтого кольору. 
Тобто чинним національним стандартом встановлено обов`язкову вимогу до кольору покажчика повороту, а саме він має бути автожовтим. 
Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП). 
Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви, щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь. 
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Матеріалами справи підтверджується, що відносно позивача 06.09.2025 відповідачем винесено спірну постанову, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП за те, що 06 вересня 2025 року о 23 год. 25 хв., керуючи автомобілем «Mercedes Benz С250» д.н.з. НОМЕР_1 , керувала ТЗ, який був переобладнаний з порушенням вимог ДСТУ 3649:2010, а саме змінено колір покажчиків повороту з автожовтого на червоний, чим порушено п.31.1 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КпАП України. 
З доданого відповідачем до відзиві на адміністративний позов відеозапису вбачається, що покажчики повороту транспортного засобу марки «Mercedes Benz С250» д.н.з. НОМЕР_1 мають червоний колір. 
Вказаним підтверджено, що позивач використовувала попереджувальні сигнали ТЗ червоного кольору, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010. 
З відеозапису, а також змісту позовної заяви слідує, що позивач не заперечує факт наявності на автомобілі, яким вона керувала, покажчиків поворотів червоного кольору, однак, за її твердженнями, вона не вчиняла інкримінованого їй порушення, так як автомобіль сертифікований і пройшов відповідну реєстрацію, жодних втручань у транспортних засіб не здійснювалося. 
Стосовно доводів апелянта щодо наявності сертифіката відповідності транспортного засобу, суд зазначає, що відповідальність за порушення п.31.1 ПДР настає за керування транспортним засобом технічний стан якого не відповідає вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації, а тому наявність сертифіката не спростовує факту вчиненого порушення щодо користування позивачем автомобілем із попереджувальними сигналами червоного кольору, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010. 
Отже, факт адміністративного порушення за ч.1 ст.121 КУпАП наявний та доведений, так як покажчиків повороту в червоному кольорі є порушенням вимог стандартів (ДСТУ 3649:2010). 
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. 
Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху. 
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до переконання, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП. 
Отже, підстави для скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5663884 від 06.09.2025
про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП та закриття провадження у справі - відсутні, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову. 
З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведеного правового регулювання колегія суддів приходить до переконання про помилковий висновок суду першої інстанції щодо недоведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення у порушенні вимог пункту 31.1 ПДР та п. 6.1.5. ДСТУ 3649:2010. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновок суду першої інстанції щодо недоведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. 
Оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог, то з урахуванням приписів статті 139 КАС України немає підстав для відшкодування позивачу судових витрат по сплаті судового збору. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції розгляд адміністративної справи проведено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що є підставою для його скасування та ухвалення нової постанови суду про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 243, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив: 

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції – задоволити. 
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2025 року в адміністративній справі №607/18833/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі – скасувати та ухвалити нову постанову. 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повний текст постанови суду складено 09.02.2026 року