ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року	Львів	Справа № 440/14953/24 пров. № А/857/32916/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Онишкевича Т.В., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року (головуюча суддя: Дуляницька С.М, місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 12.12.2024 звернувся з позовом до суду, в якому просив:
- визнати протиправною діяльність командування військової частини НОМЕР_1 , щодо неналежного розгляду рапорту від 15 листопада 2024 року про звільнення його з військової служби на пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XIІ;
- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 розглянути по суті та прийняти обґрунтоване рішення за результатами розгляду рапорту від 15 листопада 2024 року щодо звільнення з військової служби згідно з пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами.
Позовна заява обґрунтована тим, що 16.09.2024 позивач звернувся до командира інженерно-дорожнього взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення зі служби на підставі абзацу дванадцятого п. 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші, члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Уповноваженою особою відповідача, 24.11.2024 не погоджено рапорт, про що на ньому зроблена відповідна відмітка. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки при поданні рапорту про звільнення його з військової служби, була дотримана процедура подання ним відповідного рапорту та необхідних документів на підтвердження того факту, що він має право бути звільненим з військової служби у зв`язку з необхідністю ним здійснення постійного догляду за матір`ю, особою з інвалідністю 2 групи. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не прийняття рішення за наслідками розгляду рапорту ОСОБА_1 від 15.11.2024 про звільнення з військової служби під час дії воєнного стану у зв`язку з сімейними обставинами.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 15.11.2024 про звільнення з військової служби та прийняти за результатами розгляду вмотивоване рішення в установленому порядку. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що оскільки за результатами розгляду рапорту від 15.11.2024 ОСОБА_1 відмовлено у його задоволенні та доведено до відома причини відмови, про що свідчить наявність копії зареєстрованого рапорту ОСОБА_1 із резолюцією командира військової частини НОМЕР_1 і причинами непогодження такого рапорту, а тому відсутня протиправна бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не прийняття рішення за наслідками розгляду рапорту ОСОБА_1 від 15.11.2024 про звільнення з військової служби під час дії воєнного стану у зв`язку з сімейними обставинами.
Позивач, 18.08.2025 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, у встановлені строки, рішення за наслідками розгляду рапорту позивача не прийняв, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.
Крім цього, у зв`язку з відсутністю вмотивованого рішення за результатами розгляду рапорту позивача, вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення звільнення з військової служби згідно з пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами є передчасними.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу по мобілізації на посаді машиніста екскаватора І відділення інженерної техніки інженерно-дорожнього взводу інженерної роти у Військовій частині НОМЕР_1 , звання: молодший сержант.
Позивач, 15.11.2024 звертався до командира інженерно-дорожнього взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення зі служби на підставі абзацу дванадцятого п. 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші, члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
До рапорту про звільнення з військової служби на підставі сімейних обставин позивачем долучено наступні документи: 1. Копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 виданого Здолбунівським РС УДМС України у Рівненській області 29.03.2019 року, серія НОМЕР_2 на 5 арк.; 2. Копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 від 13.09.1999 на 1 арк.; 3. Нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 виданого 30.03.1974 року Білашівською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області серія НОМЕР_3 на 1 арк.; 4. Нотаріально засвідчена копія паспорту громадянки України ОСОБА_2 , виданого Здолбунівським РВ УМВС України у Рівненській області 02.10.1996 року, серія НОМЕР_4 на 1 арк. (двосторонні); 5. Нотаріально засвідчена копія картки фізичної особи – платника податків ОСОБА_2 (РНОКПП) від 26.07.2002 року на 1 арк.; 6. Нотаріально засвідчена копія акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 24.10.2024 №75 (орган видачі невідомий), виданого ОСОБА_2 на 2 арк. (двосторонні); 7. Нотаріально засвідчена копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , виданого 14.12.2006 року відділом РАЦС Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, серія НОМЕР_5 на 1 арк.; 8. Нотаріально засвідчена копія Довідки МСЕК № 061062 від 29.07.2004 року виданої ОСОБА_2 на 1 арк.;
9. Нотаріально засвідчена копія висновку-постанови лікарсько-консультативної комісії №258 виданої ОСОБА_2 , КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Мізоцької селищної ради від 16.10.2024 року на 1 арк.
Офіцером юридичної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , 24.11.2024 не погоджено рапорт позивача, про що на рапорті наявна відповідна відмітка.
Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок звільнення з військової служби в умовах воєнного стану.
Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частиною першою статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу.
Згідно підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина сьома статті 26 Закону № 2232-XII).
Відповідно до Закону № 2232-XII Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Положення № 1153, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 7 Положення встановлено, що військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Відповідно до пункту 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно з пунктом 233 Положення 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Пунктом 225 Положення 1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, - у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Відповідно до пункту 241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.
Згідно з правовими нормами пункту 242 Положення № 1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 № 170 затверджена Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція № 170).
Відповідно до пункту 14.10 Інструкції № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України (абзац тринадцятий пункту 14.10 Інструкції № 170).
Додатком 19 до Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зокрема відповідно до пункту 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 р. № 413, подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорта військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини) визначає Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735 (далі - Інструкція № 735).
Згідно пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції № 735, звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.
З аналізу положень статті 26 Закону № 2232-XII, Положення № 1153/2008 та Інструкції № 170 вбачається, що письмовим наказом по особовому складу оформлюється виключно рішення про звільнення військовослужбовця з військової служби. Відмова в задоволенні рапорту про звільнення не є припиненням правовідносин військової служби, а тому не потребує та не передбачає оформлення наказом; така відмова може бути доведена до військовослужбовця у формі відповіді за результатами розгляду звернення відповідно до Інструкції № 735.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 15.11.2024 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом (зареєстрований 16.11.2024 за вх. № 4052) про звільнення зі служби, на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 та абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме через необхідність здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків, а саме матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю 2 групи та до рапорту подав документи.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що відповідач у встановлені строки рішення за наслідками розгляду рапорту позивача не прийняв, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки відповідачем надано обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту. Зокрема, підставами для відмови у задоволенні рапорту позивача зазначено:
« 1. Рапорт не відповідає вимогам встановленим у Положенні про проходження військової служби громадянами України у ЗС України від 10.12.2008 № 1153/2008.
2. Не додано доказів відсутності інших членів сім`ї І чи ІІ ступеня споріднення у громадянки ОСОБА_2 , яка є матір`ю військовослужбовця вч НОМЕР_6 ОСОБА_1 ».
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що до рапорту про звільнення з військової служби на підставі сімейних обставин позивачем долучено наступні документи: 
1. Копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 виданого Здолбунівським РС УДМС України у Рівненській області 29.03.2019 року, серія НОМЕР_2 на 5 арк;
2. Копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 від 13.09.1999 на 1 арк; 
3. Нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 виданого 30.03.1974 Білашівською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області серія НОМЕР_3 на 1 арк; 
4. Нотаріально засвідчена копія паспорту громадянки України ОСОБА_2 , виданого Здолбунівським РВ УМВС України у Рівненській області 02.10.1996 року, серія НОМЕР_4 на 1 арк. (двосторонні); 
5. Нотаріально засвідчена копія картки фізичної особи – платника податків ОСОБА_2 (РНОКПП) від 26.07.2002 року на 1 арк.; 
6. Нотаріально засвідчена копія акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 24.10.2024 № 75 (орган видачі невідомий), виданого ОСОБА_2 на 2 арк. (двосторонні); 
7. Нотаріально засвідчена копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , виданого 14.12.2006 року відділом РАЦС Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, серія НОМЕР_5 на 1 арк; 
8. Нотаріально засвідчена копія Довідки МСЕК № 061062 від 29.07.2004 року виданої ОСОБА_2 на 1 арк.;
9. Нотаріально засвідчена копія висновку-постанови лікарсько-консультативної комісії № 258 виданої ОСОБА_2 , КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Мізоцької селищної ради від 16.10.2024 року на 1 арк.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що до рапорту позивачем не додано документів про відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків), які могли б здійснювати постійний догляд, або документів, що підтверджують неможливість таких осіб здійснювати відповідний догляд.
Натомість, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під час розгляду справи судом першої інстанції, позивачем подано додаткові документи, з яких убачається наявність у позивача рідного брата, тобто наявність у ОСОБА_2 ще одного сина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 29-30). Водночас зазначені документи не були додані до рапорту про звільнення та, відповідно, не могли бути предметом оцінки відповідача під час його розгляду.
За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що звернення позивача до суду з відповідними вимогами є передчасним, оскільки суб`єкт владних повноважень був позбавлений можливості надати правову оцінку всім істотним для вирішення питання доказам. При цьому такий висновок не позбавляє позивача права повторного звернення до командира військової частини з рапортом про звільнення з військової служби за умови подання повного пакета документів, передбачених чинним законодавством.
Крім того, висновки суду першої інстанції про те, що відповідач у встановлені строки не прийняв рішення за наслідками розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби, суд апеляційної інстанції вважає помилковими.
Оскільки, відмова в задоволенні рапорту про звільнення з військової служби не є припиненням правовідносин військової служби, а отже не належить до рішень, які відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Інструкції № 170 підлягають оформленню письмовим наказом по особовому складу.
З а таких обставин відмова у звільненні не потребує ухвалення окремого владного рішення у формі наказу, а доводиться до відома військовослужбовця як результат розгляду його звернення. Така відповідь може бути надана, зокрема, у формі письмової відповіді або резолюції командира на рапорті із зазначенням мотивів відмови, відповідно до вимог Інструкції № 735.
Матеріалами справи підтверджується, що рапорт позивача був розглянутий відповідачем у встановлений нормативними актами строк, а результати його розгляду доведені до позивача у спосіб, передбачений чинним законодавством, у зв`язку з чим підстави для висновку про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень відсутні.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи заяву, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову повністю.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у справі № 440/14953/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	Т. В. Онишкевич