Головуючий І інстанції: А.І. Сидорук

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 р. 	Справа № 480/6236/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.10.2025, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі № 480/6236/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) 10.07.2024 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просила суд: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачці обґрунтованої письмової відповіді на заяву від 27.05.2024 і зобов`язати відповідача невідкладно надати позивачці таку відповідь.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка 27.05.2024 звернулась до відповідача із заявою в порядку ЗУ "Про звернення громадян", в якій просила повідомити про те, коли саме буде здійснена виплата належних коштів згідно рішень суду, а також повідомити, де і за якою адресою позивачка зможе отримати належні грошові суми. Відповідач в установлений строк не надав позивачці відповіді, а тому вона звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 відкрито провадження у справі.
31.07.2024 до Сумського окружного адміністративного суду надійшла заява позивачки про відмову від позову в частині вимоги зобов`язати відповідача невідкладно надати позивачці таку відповідь, оскільки відповідачем була надіслана відповідь на запит позивачки.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача невідкладно надати позивачці відповідь.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 у справі №480/6236/24 скасувати повністю та ухвалити нове рішення на її користь.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що матеріали справи свідчать про те, що відповідь на заяву від 27.05.2024 відповідач надіслав лише 10.07.2024, тобто з порушенням місячного строку, передбаченого приписами частини 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян», що встановлено судом першої інстанції. Відповідь була отримана 18.07.2024, тобто після відкриття провадження в цій справі, тому позивачка відмовилась від позову в частині зобов`язання відповідача невідкладно надати відповідь на заяву від 27.05.2024 і підтримала свої позовні вимоги в частині визнання бездіяльності відповідача у ненаданні такої відповіді протиправною. Вказує, що недотримання відповідачем строку виконання обов`язку є свідченням не формального, а конкретного порушення реалізації повноважень відповідача.
Просить стягнути витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції згідно акту приймання-передачі послуг від 24.11.2025 в розмірі 59 000 грн.
Відповідач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна не скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 27.05.2024 позивачка в порядку норм ЗУ "Про звернення громадян", звернулась до відповідача із заявою, в якій просила повідомити про те, коли саме буде здійснена виплата належних коштів згідно з постановою та додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 826/7778/17, а також просила повідомити про те, де і за якою адресою позивач зможе отримати належні грошові суми. Вказана заява отримана відповідачем 30.05.2025.
За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем 10.07.2024 направлено позивачці лист від 09.07.2024 за № 57-036-7408/24, який нею отримано 18.07.2024.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, що полягала у ненаданні обґрунтованої письмової відповіді на заяву від 27.05.2024, позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов`язати відповідача невідкладно надати позивачці таку відповідь.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що предметом судового розгляду є бездіяльність відповідача у ненаданні позивачці обґрунтованої письмової відповіді на заяву від 27.05.2024, водночас відповідачем були вчинені дії щодо розгляду заяви позивачки, що підтверджується листом відповідача від 09.07.2024, тому дійшов висновку, що вимога про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень може бути заявлена лише одночасно з вимогою про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, оскільки обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, однак позов фактично спрямовано лише на встановлення факту бездіяльності, що суперечить меті адміністративного судочинства.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судовим розглядом, предметом розгляду у цій справі є бездіяльність відповідача у ненаданні позивачці обґрунтованої письмової відповіді на заяву від 27.05.2024.
Відповідно до ч.1 ст.20 ЗУ "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Дійсно відповідач у встановлений законом строк не надав позивачці відповіді на заяву, проте заява позивачки була розглянута та їй була надана обґрунтована відповідь. 
Таким чином, відповідачем були вчинені дії щодо розгляду заяви позивачки, що підтверджується листом відповідача від 09.07.2024 та стало підставою для закриття провадження в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача надати обґрунтовану відповідь.
Колегія суддів звертає увагу, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Отже, ефективний захист прав є метою адміністративного судочинства. З огляду на це, вирішуючи кожен спір, адміністративні суди, з урахуванням вимог позовної заяви та позиції сторін, повинні застосовувати такі способи захисту, які будуть ефективними на практиці.
Ефективним вважається такий спосіб захисту, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) відшкодування шкоди, заподіяної порушенням права; обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації – не відповідає завданню адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі №2а-204/12, від 11.02.2020 у справі № 0940/2394/18 та від 01.06.2022 у справі №620/5996/21).
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 23.12.2021 у справі №480/4737/19 та від 08.02.2022 №160/6762/21 ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.
Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, захист законних інтересів і, у випадку задоволення судом його вимог, рішення повинно мати наслідком реальне відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
Суд звертає увагу, що як у п. 4 ч. 1 ст. 5, так і п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України цей спосіб захисту складається з двох частин:
а) констатуючої - суд визнає бездіяльність протиправною і
б) зобов`язуючої - суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вчинити певну дію, прийняти рішення.
Сама лише констатація протиправності бездіяльності не може ефективно захистити позивача, оскільки у такому разі можливість використання висновків суду може бути невиправдано ускладнене діями або подальшою бездіяльністю органів влади держави-відповідача, їх врахування цілковито залежить від відповідача. Це не сумісно з критеріями ефективності судового захисту.
Отже, визнаючи бездіяльність протиправною, суд повинен в силу закону застосувати і спонукаючий засіб впливу, зобов`язуючи відповідача виправити порушення у спосіб вчинення певної дії.
У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, тобто з урахуванням висновків суду (ч. 4 ст. 245 КАС України).
Водночас, як вже зазначалось, вимога про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень може бути заявлена лише одночасно з вимогою про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, оскільки обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав.
Як правомірно враховано судом першої інстанції, даний позов, у зв`язку з відмовою позивачки від частини позовних вимог, стосується лише встановлення факту бездіяльності відповідача, що суперечить меті адміністративного судочинства, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 по справі № 480/6236/24 залишити без змін . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий   З.Г. Подобайло