ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" січня 2026 р. Справа № 907/1128/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.
суддів Галушко Н.А.
Желіка М.Б.
розглянув без повідомлення (виклику) представників сторін апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Новий дім Уж"
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.11.2025 (повне рішення складено 12.11.2025, суддя Любомир АНДРЕЙЧУК)
у справі № 907/1128/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» 
до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Новий дім Уж" 
про стягнення 104 333,29 грн

Господарський суд Закарпатської області у рішенні від 12.11.2025 ухвалив: - задоволити повністю позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут»; - стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Новий дім Уж" 104 333,29 грн заборгованості за спожиту електричну енергію і 2422,40 грн судового збору.
Місцевий суд встановив наявність між сторонами договірних відносин з постачання електричної енергії, факт та обсяги її споживання відповідачем, а також документально підтверджений розмір заборгованості. Оскільки відповідач, всупереч вимог договору, ЗУ «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, не здійснив повної та своєчасної оплати спожитої електроенергії, позовні вимоги задоволив.
Не погодившись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.11.2025 у справі № 907/1128/25, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції безпідставно визнав доведеними наявність та зміст договірних правовідносин між сторонами, оскільки договір про постачання електричної енергії № 235257 від 01.01.2019 підписаний особою, яка на момент його укладення не була уповноважена діяти від імені ОСББ «Новий дім Уж», що свідчить про відсутність належного волевиявлення відповідача та є підставою для визнання такого правочину недійсним. 
Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту, обсягів та вартості спожитої саме відповідачем електричної енергії. Позивач не виконав договірний обов`язок щодо належного направлення та вручення відповідачу рахунків за спірний період, а надані докази не підтверджують ані факт щомісячного надсилання рахунків, ані їх отримання уповноваженою особою ОСББ. Суд першої інстанції безпідставно визнав достатніми скріншоти трекінгу поштового відправлення та чек без ідентифікації одержувача, не спростувавши заперечення відповідача щодо відсутності факту отримання рахунків.
Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому висловлено заперечення проти аргументів апелянта, зокрема з огляду на таке:
Позивач зазначив, що договір про постачання електричної енергії № 235257 від 01.01.2019 є публічним договором приєднання, а приєднання ОСББ «Новий дім Уж» до його умов підтверджується фактичним споживанням електричної енергії та здійсненням оплат, що не заперечується апелянтом. Оформлення договору у паперовій формі мало підтверджувальний характер, а наявність на ньому печатки ОСББ свідчить про прийняття умов договору та вчинення дій від імені об`єднання.
Позивач також заперечив доводи щодо ненадсилання та неотримання рахунків споживачем, зазначаючи, що вони направлялися у порядку, визначеному договором і ПРРЕЕ, а факт систематичної оплати електроенергії свідчить про отримання рахунків. При цьому, ненадання рахунку не звільняє споживача від обов`язку оплатити фактично спожиту електричну енергію.
З огляду на викладене, позивач вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують встановлених судом обставин.
З огляду на приписи ч. 10 ст. 270 ГПК України, з врахуванням ціни позову, розгляд апеляційної скарги «Новий дім Уж», здійснюється Західним апеляційним господарським судом без виклику представників сторін. 
Розглянувши матеріали справи та дослідивши наявні докази, судова колегія встановила наступне:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.06.2018 № 429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу.
01.01.2019 між ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» та ОСББ «Новий дім Уж» укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 235257.
За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п.2.1). Умови надання універсальних послуг споживачу визначаються комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до договору (п.3.1). Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за вартістю, що визначаються відповідно до механізму визначення вартості електричної енергії, наведеним у додатку № 3 до цього договору (п.5.1). Споживач зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору, а постачальник в свою чергу, відповідно до пп. 2 п. 7.2 обчислювати і виставляти рахунки споживачу відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором, а також згідно пп.1 п.7.1 цього договору має право на отримання від споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього договору (п.6.2).
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Новий дім Уж» приєдналося до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах Комерційної пропозиції № 9 «Універсальна», розробленої для суб`єктів господарювання, діяльність яких пов`язана з наданням житлово-комунальних послуг населенню. Постачання електричної енергії було здійснено на об`єкти споживача, розташовані за адресою: м. Ужгород, вул. Перемоги, буд. 177А, за такими видами об`єктів: « 5257.1 Загальнобудинковий облік», « 5257.3 Комунальні потреби», « 5257.2 Комунальні потреби».
Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» у період з вересня 2021 року по квітень 2025 року систематично виставляло відповідачу рахунки за спожиту активну електричну енергію відповідно до комерційної пропозиції № 235257/Ф1. Кожен рахунок містив реквізити, дату виставлення, суму до сплати та фактично здійснені платежі відповідачем. За наявними документами, відповідач здійснював як повні, так і часткові оплати.
У розрахункових періодах з вересня 2021 року по квітень 2025 року ОСББ «Новий дім Уж» спожито електричну енергію в обсязі 84 311 кВт·год. на загальну суму 202 712,88 грн, проте сплачено лише 98 379,58 грн. Таким чином, в останнього утворилась заборгованість в розмірі 104 333,29 грн.
Для підтвердження факту споживання відповідачем електричної енергії за спірний період до матеріалів справи долучено копію листа ПрАТ «Закарпаттяобленерго» № 933/010-13/2025 від 18.09.2025, у якому зазначено, що Товариство, яке здійснює розподіл електричної енергії на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 27.11.2018 № 1534, підтвердило обсяги електроенергії, спожитої ОСББ «Новий дім Уж» у період з вересня 2021 року по квітень 2025 року, що відповідає даним виставлених рахунків.
Таким чином, у зв`язку з невиконанням ОСББ «Новий дім Уж» обов`язку щодо повної оплати вартості спожитої активної електричної енергії, Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» звернулося до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 104 333,29 грн.
Оцінивши наявні у справі докази та перевіривши їх відповідність встановленим обставинам, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на таке: 
Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначені ЗУ «Про ринок електричної енергії».
За приписами ст. 4 вказаного Закону, учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, і договори про постачання електричної енергії споживачу
Згідно з ст. 56 ЗУ «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. 
Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч.4 ст.63 ЗУ «Про ринок електричної енергії»). 
У відповідності до абз.14 п.1.1.2 гл.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), договором про постачання електричної енергії споживачу є домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами. 
Згідно з п.1.2.8. ПРРЕЕ, постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Положеннями п.13 розділу ХVII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про ринок електричної енергії», а також положеннями п.7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви - приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Відтак, ОСББ «Новий дім Уж» розпочало споживання електричної енергії з 01.01.2019, що свідчить про фактичне приєднання до умов публічного договору. Факт споживання електроенергії та своєчасної оплати рахунків підтверджує акцепт цих умов і, відповідно, виникнення правовідносин між сторонами.
Твердження апелянта про підписання договору особою без належних повноважень колегія суддів оцінює критично, оскільки на такому договорі міститься відбиток печатки ОСББ «Новий дім Уж».
У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України, зокрема, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
У відповідності до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 918/780/18, печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин.
Отже, встановивши наявність відбитку печатки відповідача на договорі, беручи до уваги те, що відповідач не довів фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, колегія суддів вважає, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки.
Відомості про подання ОСББ «Новий дім Уж» позову щодо визнання недійсним договору, укладеного між сторонами у 2019 році – відсутні. Відтак, твердження апелянта про недійсність договору є безпідставними.
Покликання відповідача на відсутність в матеріалах справи доказів щомісячного надсилання рахунків та їх отримання уповноваженою особою ОСББ спростовується наступним:
Відповідно до розділу 5 Комерційної пропозиції № 9, розрахунковим періодом є календарний місяць, який починається з 01 числа місяця та закінчується в останній день місяця. Оплата здійснюється споживачем за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Оплата фактичного рахунка постачальником за договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, протягом 5 робочих днів від дати його отримання споживачем (розділ 9).
Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що рахунок за спожиту електричну енергію оплачується, зокрема, протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем, в інший термін, передбачений договору, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Датою отримання платіжного документа вважається, зокрема, третій календарний день з дати його отримання поштовим відділенням зв`язку, на території обслуговування якого розташований об`єкт споживача (у разі направлення засобами поштового зв`язку рекомендованим або цінним листом) (п.4.14 ПРРЕЕ). 
Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та постачав відповідачу електричну енергію. Зокрема, як вбачається з листа-інформації ПрАТ «Закарпаттяобленерго», на підтвердження обсягу спожитої електричної енергії на об`єкті апелянта надано докази здійснення оплат споживачем. Факт систематичної оплати електроенергії упродовж 2021– 2024 років свідчить, що апелянт отримував рахунки та приймав їх до виконання. Відтак, твердження про те, що рахунки не направлялися позивачем або не отримувалися апелянтом, є безпідставними.
Споживач зобов`язаний оплатити надані комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 в справі № 751/3840/15-ц.
Крім того, у відповідності до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 915/641/19, ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні приписів ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а значить не звільняє від обов`язку оплатити надану послугу. 
Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, належно оцінив докази та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.
Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення. 
Відповідно до статей 73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 277, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні вимог апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Новий дім Уж" відмовити.
Рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.11.2025 у справі № 907/1128/25 залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.
Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік