ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 січня 2026 року справа №200/3811/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г. суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 р. у справі № 200/3811/25 (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення,- 
УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у не нарахуванні та невиплаті позивачу компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 27.01.2021 по 19.05.2023, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 №159;
- стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 27.01.2021 по 19.05.2023, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, в розмірі 27394,87 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів (грошового забезпечення) у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 27.01.2021 до 19.05.2023.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати грошового забезпечення за період з 27.01.2021 до 19.05.2023 за весь період такої затримки з 27.01.2021 по день фактичної виплати 12.02.2025 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування доводів зазначає, що після перерахунку 24.12.2024 грошового забезпечення та інших видів винагород на виконання вказаного рішення суду, 12.02.2025 виплачено на банківський рахунок Позивача загальну суму коштів – 146 235,38 грн.
В даному випадку наголошує:
- нарахування та виплата вказаного грошового забезпечення та інших видів винагород здійснено в межах місячного терміну без здійснення затримки, як це передбачено Законом №2050-ІІІ та Порядком № 159, відповідно відсутні правові підстави для проведення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати;
- дохід нарахований та виплачений на виконання рішення суду від 31.10.2025 у справі №200/6603/24, носить разовий характер.
Судом І інстанції проігноровано той факт, що апелянтом на виконання рішення суду від 31.10.2024 у справі № 200/6603/24 здійснено відповідний перерахунок та депонування коштів 24.12.2024 у зв`язку з ненаданням стороною позивача відповідних реквізитів та в подальшому, після їх надходження, 12.02.2025 здійснено виплату відповідних коштів, в даному випадку затримка сталася без вини відповідача.
Військова частина НОМЕР_1 вжила всіх можливих заходів для належного виконання фінансових зобов`язань перед позивачем. У зв`язку з відсутністю належних платіжних реквізитів з боку позивача, на визначену дату нарахування не було можливості здійснити пряму грошову виплату.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданого Адміністрацією Державної прикордонної служби України 01.02.2024.
Позивач з 27.01.2021 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби від 16.07.2024 № 3310.
Відповідно до витягу із наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 02.03.2024 № 233-ОС позивача виключено з 03.03.2024 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з вибуттям до нового місця служби.
Протягом періоду проходження позивачем військової служби - з 27.01.2021 по 20.05.2023 грошове забезпечення та інші додаткові одноразові види грошового забезпечення нараховувалися та виплачувалися із розрахунку розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31.10.2024 у справі №200/6603/24 ухвалено зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 27.01.2021 по 19.05.2023 включно, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
12.02.2025 на банківський рахунок позивача надійшли кошти від військової частини НОМЕР_1 у розмірі 146 235,38 гривень на виконання рішення суду від 31.10.2024 у справі №200/6603/24.
Відповідач листом №09/2568-25-Вх/380 від 22.02.2025 повідомив, що виплата компенсації втрати частини доходів позивачу не проводилась.
При вирішенні справи суд виходить з наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
У відповідності до ст. 2 Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян.
За ст. 3 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
За п.п. 1-5 Порядку № 159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян (Пункт 3 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ №355 (355-2021-п) від 14.04.2021).
Отже, з аналізу наведених норм, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що компенсації підлягають грошові доходи, які не мають разового характеру.
Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.
Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць
За ч. 5 ст. 242 КАС України, ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 755/10947/17 (постанова від 30.01.2019) зробила висновок, відповідно до якого під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція.
Використане у ст. 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Враховуючи наявність факту несвоєчасної виплати позивачу грошового забезпечення за період з 27.01.2021 до 19.05.2023 в сумі 146 235,38 грн, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 р. у справі №200/3811/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 р. у справі №200/3811/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення складено 15 січня 2026 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко