ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/8/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 700/1072/23 Категорія: 302070000  	Літвінова Г. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року

м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів : 

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.,

секретар: Широкова Г.К.,

учасники справи: 

позивач – ОСОБА_1 ;

відповідач – Фермерське господарство «Персть»;

особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Полежака Володимир Федорович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Полежаки Володимира Федоровича на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 червня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Персть» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з позовом до ФГ «Персть» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,61 га, розташованої на території Босівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області з кадастровим номером 7122880400:03:001:0475.
Між ОСОБА_1 та ФГ «Персть» 30.12.2012 підписаний договір оренди земельної ділянки на 10 років до 29.12.2022. Договором передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Водночас, вказаний договір оренди землі не зареєстрований у встановленому порядку до 01.01.2013, а державна реєстрація речового права, яка здійснена 07.10.2013, не є державною реєстрацією договору оренди землі, тому не може впливати на момент набрання чинності. Оскільки ФГ «Персть» не здійснило державну реєстрацію договору оренди землі до 01.01.2013, відтак такий договір не набрав чинності, а ФГ не набуло прав орендаря за договором оренди землі.
Фактичне виконання умов договору оренди землі без його державної реєстрації не свідчить про його укладення.
Враховуючи те, що відповідно до п. 37 договору оренди землі, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, 12.04.2021 позивачка особисто вручила представнику ФГ «Персть» повідомлення про те, що вона не бажає продовжувати відносини з фермерським господарством і просила ділянку не засівати. Однак, орендовану земельну ділянку відповідач позивачу не повернув.
22.05.2022 позивачка надіслала відповідачу лист-повідомлення про небажання поновлювати договір оренди, на що отримала відповідь від 07.07.2022 про те, що земельної ділянки з зазначеним позивачкою кадастровим номером не існує.
З урахуванням положень договору оренди, після закінчення строку, на який його укладено, орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію, однак до 15 грудня 2022 року жодних повідомлень від орендаря не надходило.
При неодноразовому зверненні до відповідача з проханням повернути земельну ділянку, позивачці повідомили, що земля засіяна, а тому її повернуть після збору врожаю в 2023 році. Однак, земельну ділянку відповідач не повернув, натомість звернувся до суду з проханням заборонити вчиняти дії щодо розпорядження земельною ділянкою. 
З огляду на зазначене, позивачка зазначала, що неповернення їй земельної ділянки та ухилення відповідача від підписання відповідних актів про повернення земельної ділянки, порушує її права та законні інтереси, як власника земельної ділянки, внаслідок чого вона не має змоги вільно нею користуватися та розпоряджатися.
Крім того, позивачка вважала, що за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою ОСОБА_1 після закінчення договору 29.12.2022 і до подачі позову до суду, фермерське господарство повинне сплатити позивачці 20 000,00 грн орендної плати з урахуванням податків і зборів.
Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту своїх прав. Так, належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.
Не погодившись з рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 червня 2025 року, представник ОСОБА_1 – адвокат Полежака В.Ф. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга містить доводи аналогічні доводам позовної заяви. 
Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що після закінчення дії договору оренди землі автоматично припиняється державна реєстрація права оренди і окремої заяви на припинення реєстрації закон не вимагає. 
Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.
Заслухавши доповідь судді, представників сторін, дослідивши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.
Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 30.12.2012 між орендодавцем ОСОБА_1 (орендодавець) та ФГ «Персть» (орендар) укладено договір оренди землі, згідно з яким орендодавець передала в оренду орендарю земельну ділянку площею 3,61 га з кадастровим номером 7122880400:03:001:0475 на строк 10 років до 29.12.2022.
Згідно з пунктом 43 цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
З тексту договору вбачається, що державна реєстрація договору проведена не була і обидві сторони цю обставину фактично визнали.
Відповідно до п. 8 Договору після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Актом передачі та прийому земельної ділянки від 30.12.2012 підтверджено факт передачі відповідачем позивачу земельної ділянки.
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (Витяг) щодо об`єкта нерухомого майна № 353692220 від 09.11.2023, позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7122880400:03:001:0475 площею 3,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у с. Босівка Лисянського району Черкаської області на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 960129 від 04.03.2008.
Відповідно до цього Витягу 07.10.2013 було зареєстровано право оренди вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 30.12.2012, орендар – Фермерське господарство «Персть», строк дії договору оренди – 22.12.2022.
Позивач також надала суду Державний акт серії ЯД № 960129 від 04.03.2008, з якого вбачається, що відповідачка є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7122880400:03:000:0475. Передостання група цифр в кадастровому номері «000» відрізняється від передостанньої групи цифр «001» в кадастровому номері земельної ділянки, право власності на яку зареєстровано за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 26.09.2013 на підставі цього ж державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 960129 від 04.03.2008.
З наданої на запит позивача довідки Відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру вбачається, що розпорядженням голови райдержадміністрації з 28.08.2008 № 196 змінено кадастровий номер земельної ділянки 7122880400:03:000:0475 на номер 7122880400:03:001:0475.
Позивач надала суду копію своєї заяви до відповідача від 12.04.2021 про те, що вона не бажає поновлювати строк дії договору оренди земельної ділянки № 7122880400030000475.
На цей лист відповідач надав позивачу відповідь від 07.07.2022 за вих. № 01-07 про те, що лист відповідачки не може бути врахований позивачем при веденні господарської діяльності з огляду на те, що земельної ділянки з кадастровим номером 7122880400:03:000:0475 не існує і позивач її не орендує.
Відповідач надав суду Інформацію з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 26.10.2024, 23.12.2024, 12.02.2025, звертаючи увагу суду на те, що позивач дій щодо припинення права оренди не вчиняла, право оренди ФГ «Персть» зареєстроване, не припинено, тобто ФГ «Персть» на законних підставах має право використовувати цю земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 30.12.2012.
Також відповідач надав суду копії розписок ОСОБА_1 про отримання нею орендної плати за 2021, 2022 роки.
Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23.12.2024 у справі № 700/1097/23 відмовлено у задоволенні позову Фермерського господарства «Персть» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі від 30.12.2012 поновленим на той самий строк і на тих же умовах з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої вказаної статті).
Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).
Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).
Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (частина третя статті 640 ЦК України у редакції, чинній на час підписання договору оренди).
За змістом частини другої статті 125 ЗК України у редакції, чинній на час підписання договору оренди, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.
Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (частина п`ята статті 126 ЗК України у редакції, чинній на час підписання договору оренди).
Обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України (частина перша статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) у редакції, чинній на час підписання договору оренди).
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина третя статті 3 Закону № 1952-IV у вказаній редакції).
Державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом (пункт 1 частини першої статті 19 Закону № 1952-IV у редакції, чинній на час підписання договору оренди).
Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (стаття 20 Закону № 161-XIV у редакції, чинній на час підписання договору оренди).
Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону № 161-XIV у вказаній редакції).
01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» № 1878-VI. Згідно з цим законом з тексту статтей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключили положення про державну реєстрацію правочинів, а із Закону № 161-XIV - статті 18 і 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі.
Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (пункт 9 частини першої статті 27 Закон № 1952-IV).
Таким чином, проведення 10 жовтня 2013 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 30.12.2012 не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року.
Отже, оскільки ФГ «Персть» не здійснило державну реєстрацію договору оренди землі, договір між позивачем та відповідачем чинності не набрав і, відповідно, вказане фермерське господарство не набуло прав орендаря за спірним договором оренди землі.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22) зазначено, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) зазначено, що «належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. Тому позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди щодо земельної ділянки з одночасним припиненням такого права не є належним способом захисту порушеного права; ОСОБА_1 позовних вимог про визнання відсутнім права оренди не заявляла, у зв`язку із цим відсутні підстави для вирішення питання про кваліфікацію договору оренди землі та додаткової угоди до нього як неукладених. Аналогічно і доводи ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо обставин добросовісності орендодавця, яка отримувала орендну плату від відповідача, належить оцінювати за умови звернення орендодавця із належною вимогою. За таких обставин в задоволенні позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо спірної земельної ділянки з одночасним припиненням такого права належить відмовити з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту. Тому вимога про повернення позивачу спірної земельної ділянку може бути заявлена та вирішена по суті разом з вимогою про визнання відсутнім права її оренди у ТОВ «Західна агровиробнича компанія»».
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Диспозитивність – один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21)).
У справі, що переглядається, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що державну реєстрацію договору оренди, укладеного 30.12.2012, не було проведено, проте 07 жовтня 2013 року за ФГ «Персть» зареєстровано право оренди належної позивачці земельної ділянки.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. При цьому судове рішення про визнання відсутнім права оренди є підставою для державної реєстрації припинення права оренди. 
Будь-яке інше судове рішення (про скасування державної реєстрації права оренди, про зобов`язання повернути земельну ділянку) за змістом пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є підставою для державної реєстрації припинення права оренди.
Вимога про повернення позивачу спірної земельної ділянки може бути заявлена та вирішена по суті разом з вимогою про визнання відсутнім права її оренди у ФГ «Персть».
Вказаний висновок корелюється з висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 24 липня 2025 року у справі № 136/2311/21.
З урахуванням викладеного вище, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду, не виявлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів висновує, що рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 червня 2025 року є обґрунтованим, підстав для його скасування не доведено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Полежаки Володимира Федоровича залишити без задоволення.
Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 червня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Персть» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає касаційному оскарженню в порядку і строках, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 14 січня 2026 року.

Судді Ю.В. Сіренко
Т.Л. Фетісова
О.М. Новіков