ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
	Справа № 636/119/26  Провадження№ 1-кп/636/1038/26	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого – судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні в судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 12025226290000242 за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Новопокровка Чугуївського району Харківської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого на розгляді в Чугуївському міському суді Харківської області перебуває кримінальна справа № 91110189 (згідно КПК України 1960 р.) за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
встановив:
ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення – кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України за встановлених, у судовому засіданні, обставин.
Так, о 10.30 год 16.09.2025, ОСОБА_3 , перебуваючи у громадському місці - на проїжджій частині біля домоволодіння АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, діючи умисно, з хуліганських мотивів, демонструючи явну неповагу до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та загальноприйняті норми поведінки, без будь-якого приводу та особистого конфлікту з власником транспортного засобу, умисно пошкодив автомобіль «ГАЗ 2410», д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яким фактично володів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: 2 рази кинув у зазначений автомобіль каміння, чим пошкодив кузов та скляні елементи автомобіля.
Після цього ОСОБА_3 пішов за місцем свого мешкання та згодом, повернувшись із власного домоволодіння приблизно о 10.49 год 16.09.2025, використовуючи принесені з собою сокиру та лопату, продовжуючи свої хуліганські дії, наніс лопатою не менше 10 ударів та сокирою не менше 20 ударів по вказаному автомобілю потерпілого, внаслідок чого було повністю пошкоджено транспортний засіб, розбито всі вікна, деформовано кузовні елементи, чим завдано матеріальної шкоди власнику.
Надалі, після прибуття працівників поліції та спілкування потерпілого ОСОБА_5 з ними, приблизно об 11.07 год 16.09.2025 ОСОБА_3 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, підійшов до потерпілого та, стоячи навпроти нього, наніс останньому один удар правою рукою в ділянку лівого ока, чим заподіяв згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14-176-Ч/25 від 18.09.2025 садно та фоні синця на обличчі.
За ступенем тяжкості тілесні ушкодження кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я – легкі тілесні ушкодження.
Після цього протиправні дії ОСОБА_3 були зупинені працівниками поліції.
Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 12-14-208-Ч/25 від 03.12.2025 тілесні ушкодження, виявлені на тілі ОСОБА_5 , могли бути завдані в строк при обставинах та за механізмом – вказаних у протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого.
Зазначеними діями ОСОБА_3 грубо порушив громадський порядок, діяв із мотивів явної неповаги до суспільства та проявив особливу зухвалість.
Наведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до заяви обвинуваченого  ОСОБА_3  щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_3   беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 269 КК України. ОСОБА_3  згоден з встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінального проступку та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без його виклику та без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.
Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.
Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3  у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 269 КК України повністю доведена.
Дії ОСОБА_3  суд кваліфікує за ч. 1 ст. 269 України, а саме: у хуліганстві, тобто грубому порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_3  суд враховує його щире каяття та визнає цю обставину, відповідно до ст. 66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання винного, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 , посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря – нарколога та лікаря – психіатра не перебуває.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, віднесених законодавством до кримінальних проступків, особу винного та обставину, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його відношення до скоєного кримінального проступку та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3  покарання в межах санкції ч. 1 ст. 269 КК України.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, віднесеного законодавством до кримінального проступку, особу винного, який має постійне місце проживання, ту обставину, що обвинувачений є вільним від хворобливих звичок, які становлять небезпеку для оточення, його вік, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та в цілому вказує на достатньо високий рівень соціалізації ОСОБА_3 та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України.
Враховуючи наявність декількох пом`якшуючих обставини, даних про особу винного, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без реального відбування покарання і застосовує до обвинуваченого покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків передбачених ст. 59-1 КК України.
Відповідно до ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Виходячи з аналізу вказаної норми закону, структура покарання у виді пробаційного нагляду полягає у накладені певних обов`язків на винного з визначенням строку у продовж якого засуджений має виконувати вказані обов`язки.
Отже, призначення покарання у виді пробаційного нагляду не може існувати без встановлення відповідних обов`язків.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи № 14524 від 25.11.2025 у розмірі 19 083,60 грн. підлягають стягненню з  ОСОБА_3  на користь держави.
Запобіжні заходи відносно  ОСОБА_3  не обиралися.
Керуючись ст. ст. 174, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 269 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років пробаційного нагляду.
Відповідно до п.п. 1, 2,3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на  ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- два фотозображення з камери відеоспостереження за 16.09.2025 – залишити в матеріалах кримінального провадження №12025226290000242; 
- сокиру з дерев`яною ручкою, яку поміщено до паперової коробки та опечатано паперовою биркою Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області з відповідними написами та підписами – знищити; 
- нашарування речовини бурого на автомобілі «ГАЗ 2410» д.н.з. НОМЕР_1 , з якого було здійснено змив на ватну паличку, яку поміщено до паперового згортку та паперового конверту – знищити; 
- нашарування речовини бурого на сокирі з дерев`яною ручкою, з якого було здійснено змив на ватну паличку, яку поміщено до паперового згортку та паперового конверту – знищити.
Стягнути зі ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи № 14524 від 25.11.2025 року у розмірі 19083,60 грн на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя  ОСОБА_1