27.01.26

Справа № 744/538/25
Провадження № 2-а/744/3/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді Смаги С. В., 
при секретарі судового засідання Бородіній В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом представника позивача – адвоката Голика Євгена Валерійовича в інтересах позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача – адвокат Голик Євген Валерійович в інтересах позивача, ОСОБА_1 , пред`явив адміністративний позов, який відповідає формі позовної заяви, до відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, в якому представник позивача просив: «визнати протиправною та скасувати постанову № 113 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 20 березня 2025 року, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якою на позивача накладено штраф в розмірі 17000 гривень, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити; справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження; стягнути на користь позивача судові витрати».
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги представник позивача посилається на те, що 17 червня 2025 року позивач виявив, що на його банківський рахунок накладено арешт. Звернувшись 17 червня 2025 року до Семенівського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач з`ясував, що 06 червня 2025 року відносно нього було відкрито виконавче провадження № 78283422 за постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 113 від 20 березня 2025 року. Цього ж дня, тобто 17 червня 2025 року позивач отримав в Семенівському відділі державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію постанови № 113 від 20 березня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 17000 гривень. Позивача визнано винним у тому, що він порушив ряд законодавчих актів України про військову службу, оборону та мобілізацію, а саме що він «уточнив свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України». Таким чином, на думку ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Тобто позивача пригнуто до відповідальності за те, що він уточнив свої особисті дані.
Представник позивача вважає, що постанова про адміністративне правопорушення від 20 березня 2025 року є протиправною та підлягає скасуванню за наступних підстав. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).
Згідно зі ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно зі ст. 279 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) роз`яснює особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права і обов`язки, заслуховує її пояснення, за її участю досліджує докази та вирішує клопотання.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. В порушення даної норми закону протокол не відповідає вказаним вимогам, а саме:
-відсутні будь-які пояснення позивача, в той же час як і відсутній запис посадової особи про відмову позивача від надання пояснень;
- в графі «суть адміністративного правопорушення» зазначено: «не своєчасне оновлення військово облікових даних», тобто відсутні відомості коли саме він мав їх оновити, у який період часу, на підставі якого нормативно-правового акту, тобто відсутня дата вчинення правопорушення.
Такий протокол не може бути допустимим доказом у справі.
Окрім того слід зазначити, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що полягає в наступному.
Позивач обвинувачується у тому, що він «уточнив свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України». Напевно начальник РТЦК та СП допустив помилку і мав на увазі, що позивач не уточнив свої облікові дані.
Представник позивача зазначає, що норма абзаців 1-3 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо уточнення протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, своїх персональних даних стосується майбутніх указів Президента України про оголошення мобілізації, якщо такі колись будуть видані після закінчення діючої мобілізації. Адже вказана норма закону набрала чинності у 2024 році, а указ Президента України вже був виданий ще у 2022 році, а в подальшому мобілізація не оголошувалась, а продовжувалась.
В той же час згідно абзацу 3 підпункту 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. Даний закон набрав чинності 18.05.2024, таким чином уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані громадяни зобов`язані були до 17 липня 2024 року.
Отже позивач зобов`язаний був не уточнити свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, як зазначено в оскаржуваній постанові, а уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані протягом 60 днів з дня набрання чинності вищевказаним законом, тобто до 17 липня 2024 року.
Отже в постанові зазначена суть правопорушення, щодо якої у позивача не виник обов`язок.
Але якщо навіть позивач не уточнив свої персональні дані до 17 липня 2024 року, то з того часу вже минув строк накладення адміністративного стягнення. 
Так, згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Адміністративне правопорушення щодо позивача мало бути виявлено 18 липня 2024 року, тобто наступного дня після останнього дня, коли він був зобов`язаний виконати свій обов`язок. Саме посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 вже зафіксували або мали зафіксувати факт не уточнення своїх персональних даних, і тому саме 18 липня 2024 року і є днем виявлення правопорушення.
Таким чином, станом на 20 березня 2025 року провадження щодо позивача мало бути закрите на підставі закінчення на момент його розгляду строку накладення адміністративного стягнення.
Окрім того представник позивача звертає увагу суду, що в протоколі про адміністративне правопорушення позивача було повідомлено, що розгляд справи відбудеться в ІНФОРМАЦІЯ_2 27 березня 2025 року о 10 годині 00 хвилин. Коли позивач прибув на розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 27 березня 2025 року о 10 годині 00 хвилин, то позивачу було повідомлено, що його справа вже розглянута раніше без його участі, і що постанова йому надійде поштою. Таким чином справа щодо позивача була розглянута, як з`ясувалося, 20 березня 2025 року, тобто того ж дня, що і складено протокол, в місті Новгород-Сіверському без повідомлення позивача належним чином. Такий розгляд справи та винесена постанова є явно протиправною, оскільки було порушено право позивача на захист, на подачу заперечень, заяв, клопотань, долучення доказів тощо.
Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).
Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, посадова особа якого виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Представник позивача вважає, що виходячи з вищевикладеного, постанова в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення на позивача адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а справа - закриттю.
Ухвалою судді від 22 липня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси в суді адвокату Голику Євгену Валерійовичу. 
Представник позивача - адвокат Голик Євген Валерійович у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити. 
Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , головний спеціаліст командування (юрист) Єрмоленко Олеся Степанівна у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У справі встановлено, що 20 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3  винесено постанову № 113 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статі 210 Кодексу України по адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) щодо позивача ОСОБА_1 . 
Вказаною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
ОСОБА_1 було поставлено до вини те, що 20 березня 2025 року о 15 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 звернувся громадянин  ОСОБА_1 , у якого було встановлено, що він, уточнив свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації затвердженим Верховною Радою чим порушив: підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 «Про затвердження порядку організації ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», абзац 1,4 підпункту 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 «Про затвердження порядку організації ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», абзац 1-3, 6 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).
Згідно зі ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно зі ст. 279 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) роз`яснює особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права і обов`язки, заслуховує її пояснення, за її участю досліджує докази та вирішує клопотання.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. В порушення даної норми закону протокол не відповідає вказаним вимогам, а саме:
-відсутні будь-які пояснення позивача, в той же час як і відсутній запис посадової особи про відмову позивача від надання пояснень;
- в графі «суть адміністративного правопорушення» зазначено: «не своєчасне оновлення військово облікових даних», тобто відсутні відомості коли саме він мав їх оновити, у який період часу, на підставі якого нормативно-правового акту, тобто відсутня дата вчинення правопорушення.
Такий протокол не може бути допустимим доказом у справі.
Окрім того слід зазначити, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, що полягає в наступному.
Позивач обвинувачується у тому, що він «уточнив свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України». Напевно керівник РТЦК та СП допустив помилку і мав на увазі, що позивач не уточнив свої облікові дані.
Представник позивача зазначає, що норма абзаців 1-3 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо уточнення протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, своїх персональних даних стосується майбутніх указів Президента України про оголошення мобілізації, якщо такі колись будуть видані після закінчення діючої мобілізації. Адже вказана норма закону набрала чинності у 2024 році, а Указ Президента України вже був виданий ще у 2022 році, а в подальшому мобілізація не оголошувалась, а продовжувалась.
В той же час згідно абзацу 3 підпункту 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. Даний закон набрав чинності 18.05.2024, таким чином уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані громадяни зобов`язані були до 17 липня 2024 року.
Отже позивач зобов`язаний був не уточнити свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, як зазначено в оскаржуваній постанові, а уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані протягом 60 днів з дня набрання чинності вищевказаним законом, тобто до 17 липня 2024 року.
Отже в постанові зазначена суть правопорушення, щодо якої у позивача не виник обов`язок.
Але якщо навіть позивач не уточнив свої персональні дані до 17 липня 2024 року, то з того часу вже минув строк накладення адміністративного стягнення. 
Так, згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Адміністративне правопорушення щодо позивача мало бути виявлено 18 липня 2024 року, тобто наступного дня після останнього дня, коли він був зобов`язаний виконати свій обов`язок. Саме посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 вже зафіксували або мали зафіксувати факт не уточнення своїх персональних даних, і тому саме 18 липня 2024 року і є днем виявлення правопорушення.
Таким чином, станом на 20 березня 2025 року провадження щодо позивача мало бути закрите на підставі закінчення на момент його розгляду строку накладення адміністративного стягнення.
Окрім того представник позивача звертає увагу суду, що в протоколі про адміністративне правопорушення позивача було повідомлено, що розгляд справи відбудеться в ІНФОРМАЦІЯ_2 27 березня 2025 року о 10 годині 00 хвилин. Коли позивач прибув на розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 27 березня 2025 року о 10 годині 00 хвилин, то позивачу було повідомлено, що його справа вже розглянута раніше без його участі, і що постанова йому надійде поштою. Таким чином справа щодо позивача була розглянута, як з`ясувалося, 20 березня 2025 року, тобто того ж дня, що і складено протокол, в місті Новгород-Сіверському без повідомлення позивача належним чином. Такий розгляд справи та винесена постанова є явно протиправною, оскільки було порушено право позивача на захист, на подачу заперечень, заяв, клопотань, долучення доказів тощо.
Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).
Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, посадова особа якого виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Виходячи з вищевказаного, позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов представника позивача – адвоката Голика Євгена Валерійовича в інтересах позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 постанову по справі про адміністративне правопорушення № 113 від 20 березня 2025 року, якою на  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, – визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , – закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду. 
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 . 
Представник позивача – адвокат Голик Євген Валерійович, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження:  АДРЕСА_5 ).

Суддя: С. В. Смага