Іванівський районний суд Одеської області    

Іванівський районний суд Одеської області

Справа № 499/1579/25 
Провадження № 3/499/16/26 

П О С Т А Н О В А
Іменем України

27 січня 2026 року селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Руслан Миколайович розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), 
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Іванівського районного суду Одеської області перебувають об`єднані матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками вчинення правопорушення передбаченого ч.5 ст.126, ч.2 ст..130 КУпАП.
Як встановлено в судовому засіданні згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 526110 28.11.2025 року о 12.50 год с.Знам`янка вул.Ставкова,26 Березівського району Одеської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, невнятна річ, почервоніння шкіри обличчя та виражене тремтіння пальців рук. Проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та проходити медичний огляд на стан сп`яніння у лікаря в установленому законом порядку відмовився про що свідчить відеозапис, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху; згідно протоколу серії ЕПР1 № 526133 , 28.11.2025 року о 12.50 год с.Знам`янка вул.Ставкова,26 Березівського району Одеської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 не маючи право керувати транспортним засобом. Порушення вчинено повторно протягом року, постанова ЕНА 3934749 за ч.2 ст.126 КУПАП від 25.01.2025, чим порушив п.2.1.а. ПДР.
ОСОБА_1 викликався в судове засідання шляхом направлення смс повістки, яка була направлена на номер телефону, який повідомлений ним в заявці на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою СМС повідомлення, що долучена до матеріалів справи.
Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Вайбер» судова повістка доставлена.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв клопотань не надавав. 
Відповідно до рішення Ради суддів України № 26 від 05 серпня 2022 року, яким рекомендовано судам здійснювати виклики та повідомлення учасників проваджень за допомогою електронної пошти або з використанням вказаних учасниками мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення), ОСОБА_1 вважається повідомленим належним чином про день та час судового розгляду справи.
Окрім того слід зазначити, що інформація про дату і час розгляду справи наявна на офіційному веб-сайті Судова влада.
Суд, даючи оцінку ситуацію щодо неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності виходить з такого.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». 
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 відомо про наявність справи про притягнення його адміністративної відповідальності, що підтверджується його особистими підписами в протоколі про адміністративне правопорушення.
Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130,126 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
Оскільки, ОСОБА_1 повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за його відсутність в судовому засіданні законом повністю покладено на нього.
З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про виклики до суду, не вжила заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, або уникнення відповідальності, тому в порядку ч.2 ст.268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Суд, дослідивши матеріали справи, відносно якої складено протокол, прийшов до наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».
Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з пунктом 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі :а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Частиною 5 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, та керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року. 
Згідно ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Судом встановлено, що протоколи про адміністративне правопорушення складені уповноваженою на те особою, а саме поліцейським ВП №1 Березівського РВП із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписані уповноваженою особою. Також у протоколах про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, що засвідчено його особистим підписом. 
Як вбачається в протоколі зафіксовано факт керування особи транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, вчинене повторно, що підтверджено відповідним доказом, та факт керування транспортним засобом не маючи на це право повторно, а саме відеозаписом, який долучений до матеріалів справи.
При підписанні протоколів своїх заперечень ОСОБА_1 не вносив, а фактично погодився з викладеними обставинами в протоколах, про невідповідність протоколів не заявляв, про примусове підписання протоколів не повідомляв, на дії працівників поліції не скаржився.
Також особа, що притягається до адміністративної відповідальності не скористався своїм правом не надав будь яких доказів не послався на обставини, які спростовували факти зазначені в протоколі.
Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення - це процесуальний документ, в якому певній особі ставиться у провину (висувається) вчинення того чи іншого правопорушення, обов`язковому доказуванню підлягають, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення (подія правопорушення).
Протокол про адміністративне правопорушення, це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.
Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.
Судом в ході розгляду справи досліджено відеозапис долучений до протоколу, з якого вбачається, що особа ОСОБА_1 дійсно порушив ПДР. Отже на відеозапису зафіксовано факт вчинення правопорушення, тобто ця обставина є доведено та не спростованою. 
Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.
Вина у вчиненні правопорушення, доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення; відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення даного адміністративного правопорушення, на якому зафіксовано обставини з місця події та повністю визнається особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, докази повторності вчинення правопорушення.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення: за ч.5 ст. 126 КУпАП та за ч.2 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При застосуванні адміністративного стягнення суд виходить із змісту статті 33 КУпАП і враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також, що він протягом року притягався до адміністративної відповідальності, та вважає, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення з урахуванням ст.36 КУпАП, у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП, як більш серйозного правопорушення, за яке передбачено стягнення у виді адміністративного арешту, що буде достатньою мірою відповідальності для досягнення мети адміністративного стягнення, що застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Приймаючи до уваги характер вчинених правопорушень, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, ставлення до вчиненого суддя вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкцій статей, за якими він притягується, за кожне правопорушення окремо.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП суддя вважає за необхідне на ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених (ч.2 ст. 130 КУпАП).
Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, не встановлено. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, не встановлено. Підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудовому колективу немає. Підстав звільнення від адміністративної відповідальності не встановлено.
З врахуванням всіх у сукупності вище перелічених обставин, місця, способу вчинення правопорушення, так як адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, оскільки адміністративне правопорушення вчинене на транспорті, що за своєю природою несе високий рівень суспільної небезпеки, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, суддя вважає, що необхідною і достатньою мірою стягнення для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, буде накладення штрафу в межах санкції статті ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Водночас, матеріали справи містять відомості що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.
Що ж стосується призначення додаткового стягнення, то суд дійшов цього висновку, виходячи з такого.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 25 КУпАП за одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
До того ж, суддя, аналізуючи практику ВС в кримінальних провадженнях, як, наприклад, постанова ОП КС ВС у справі № 702/301/20, зауважує на тому, що висновки ВС в цій справі стосуються позбавлення права займатись певною діяльністю, як одного з вида покарань, передбачених КК України і його призначення/непризначення судом як додаткового покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Так, у згаданій постанові вказується, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Відтак, підлягає застосуванню додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Ураховуючи всі обставини справи про адміністративне правопорушення, особу правопорушника, суддя дійшов висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази приналежності ОСОБА_1 на праві приватної власності транспортного засобу, яким він керував. 
Відповідно ст.40-1КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп., доказів про звільнення від сплати судового розгляду він суду не надав.
Керуючись ст. 36 , ст. ст. 221, 283-284, 287-291, 298-299 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст. 126; ч.2 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. (тридцять чотири тисячі гривень), з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.
Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя:	Руслан ТИМЧУК