ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4037/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "П-ТРАНС" до Державної служби України з безпеки на транспорті Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Митрицького О.В. про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06.08.2024 № 136734.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки ТОВ "П-ТРАНС" як автомобільний перевізник не допускало порушень ст. ст. 30, 34 Закону України "Про автомобільний транспорт", а у перевізника наявні усі документи, в тому числі дозволи іноземних країн, по території яких здійснюються міжнародні перевезення та схеми маршруту. Крім того, позивач вказує, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, яка проводилась не за місцезнаходженням перевізника, а у постанові містяться невірне посилання на реквізити акту перевірки та ділянки дороги, де проведена перевірка. З вказаних підстав позивач просив суд задовольнити позов. 
Відповідач заперечував проти позову, зазначив про безпідставність заявлених позовних вимог та вказав на правомірність прийнятої постанови. Відповідач зазначив, що відповідно вимог чинного законодавства позивач повинен був забезпечити водія дозволом іноземної країни, по території якої здійснюються міжнародні перевезення та схеми маршруту, чого зроблено не було. Крім того, зазначено, що заявою позивача розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт здійснювалось Відділом державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області. Також відповідач вказує, що позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, однак на слухання справи він не з`явився. Крім того, відповідач вказав, що допущена описка в оскаржувані постанові в частині зазначення реквізитів акту та місця вчинення правопорушення сама по собі не може слугувати для скасування такої постанови, оскільки вона не впливає на зміст прийнятого рішення. З вказаних підстав відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог. 
Рух справи у суді
Ухвалою суду від 09.09.2024 року адміністративний позов залишено без руху. 16.09.2024 року позивачем виправлено недоліки адміністративного позову, у зв`язку із цим, судом відкрито провадження по справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті здійснювалася рейдова перевірка ( перевірка на дорозі) на підставі направлення на рейдову перевірку та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок. (а.с. 54-55).
В ході перевірки транспортного засобу марки "MECEDES BENZ" реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 під керуванням водія - ОСОБА_1 , автомобільним перевізником зі слів водія вказано ТОВ "П-ТРАНС", було виявлено факт порушення ст. ст. 30, 34 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: під час регулярних міжнародних перевезень пасажирів перевізник не забезпечив водія документами, передбаченими ст. 53 вказаного закону, а саме відсутній дозвіл іноземної країни, по території якої здійснюються міжнародні перевезення та схеми маршруту. Вказані порушення зафіксовано в акті від 12.06.2024 р. №055824. Водій від підпису акту та надання пояснень відмовився. (а.с. 56).
27.06.2024 р. Відділ державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області надіслано позивачу повідомлення про розгляд 23.07.2024 р. справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області. (а.с. 61).
23.07.2024 р. позивач надіслав до Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській заяву про передання справи про порушення за актом №055824 від 12.06.2024 р. на розгляд до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області. (а.с. 62).
24.07.2024 р. Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області надіслано позивачу повідомлення про розгляд 06.08.2024 р. справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області. Вказане повідомлення надіслано рекомендованим листом та було вручено позивачу 07.08.2024 р. (а.с. 64-66).
06.08.2024 р. відповідачем розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що зафіксоване в акті від 12.06.2024 р. №055824 та за результатами розгляду винесено постанову від 06.08.2024 № 136734 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000 грн за порушення вимог ст.ст. 30, 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" - відсутній дозвіл іноземної країни, по території якої здійснюються міжнародні перевезення та схеми маршруту, за що передбачена відповідальність абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". При цьому, у постанові вказано реквізити акта перевірки від 18.06.2024 р. №056031, місце вчинення правопорушення - Чернівецька обл., А/Д м19, 499 км. (а.с. 67).
Матеріли справи містять компакт-диск із відео-фіксацією подій 12.06.2024 р. під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу марки "MECEDES BENZ" реєстраційний номер НОМЕР_1 , зроблене на портативний відеореєстратор (боді-камеру) інспектора Укртрансбезпеки. Згідно дослідженого відео, встановлено, що на 02 хв 43 сек водій вказаного транспортного засобу повідомив, що документи (дозвіл іноземної країни, по території якої здійснюються міжнародні перевезення та схеми маршруту) відсутні, оскільки залишилися в іншому авто. Крім того, з 04 хв 01 сек водій знову підтверджує факт відсутності документів. (а.с. 75).
Мотивувальна частина
Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103) Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно з п. 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. №1567 (далі - Порядок № 1567).
Згідно з ст. 5 Закону № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Відповідно до ст. 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно з положеннями ст. 30 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник, який здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, зобов`язаний забезпечувати водіїв необхідною документацією.
Відповідно до ст. 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: 1) виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; 2) утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; 3) забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; 4) забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; 5) організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; 6) забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; 7) забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; 8) забезпечувати безпеку дорожнього руху; 9) забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 53 Закону № 2344-ІІІ організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.
При виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); білетно-облікову документацію; схему маршруту.
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена ст. 60 Закону № 2344-ІІІ.
Так, абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених ст. 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В ході перевірки транспортного засобу марки "MECEDES BENZ" реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 під керуванням водія - ОСОБА_1 , автомобільним перевізником зі слів водія вказано ТОВ "П-ТРАНС", було виявлено факт порушення ст. ст. 30, 34 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: під час регулярних міжнародних перевезень пасажирів перевізник не забезпечив водія документами, передбаченими ст. 53 вказаного закону, а саме відсутній дозвіл іноземної країни, по території якої здійснюються міжнародні перевезення та схеми маршруту. Вказані порушення зафіксовано в акті від 12.06.2024 р. №055824, водій від підпису акту та надання пояснень відмовився.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.
Згідно з п. 25 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Судом встановлено, що 27.06.2024 р. Відділ державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області надіслано позивачу повідомлення про розгляд 23.07.2024 р. справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області. 
23.07.2024 р. позивач надіслав до Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській заяву про передання справи про порушення за актом №055824 від 12.06.2024 р. на розгляд до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області. 
24.07.2024 р. Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області надіслано позивачу повідомлення про розгляд 06.08.2024 р. справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області. Вказане повідомлення надіслано рекомендованим листом та було вручено позивачу 07.08.2024 р.
Надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням позивача є належним виконанням обов`язків відповідачем щодо інформування. При цьому, відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє листи, та адресатом (позивачем), перебувають поза контролем відправника (відповідача).
Свідоме неотримання кореспонденції, яка направлялася відповідачем на офіційну адресу та, в подальшому, посилання на те, що відповідач не повідомив про дату, час та місце розглядом справи, не можуть бути підставами для скасування постанови, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні Порядку №1567 та Закону.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №820/4624/17.
Отже, відповідач виконав свій обов`язок щодо повідомлення позивача про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства. При цьому будь-яких інших обов`язків з цього приводу Порядок № 1567 на нього не покладає, оскільки в межах спірних правовідносин законодавець передбачив лише повідомлення відповідної особи про час і місце розгляду справи про порушення, під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). Тому, аргументи позивача щодо неповідомлення його про час та місце розгляду такої справи не відповідають дійсності. 
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.02.2025 р. по справі №200/4035/23.
06.08.2024 р. відповідачем розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що зафіксоване в акті від 12.06.2024 р. №055824.
За результатами розгляду винесено постанову від 06.08.2024 № 136734 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000 грн за порушення вимог ст.ст. 30, 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" - відсутній дозвіл іноземної країни, по території якої здійснюються міжнародні перевезення та схеми маршруту, за що передбачена відповідальність абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". 
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем дотримано процедуру проведення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, яка на підставі заяви позивача була розглянута у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області. Крім того, суд звертає увагу, що повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт було надіслано позивачу своєчасно, а відповідач не відповідає за причини відсутності позивача під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, за умови своєчасного повідомлення відповідної особи про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Щодо доводів позивача про розгляд справи не за його місцезнаходженням суд звертає увагу, що вказані доводи спростовано матеріалами справи, оскільки п. 25 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачав можливість розгляду справи за місцем виявлення порушення за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника. В даному випадку така заява була подана позивачем 23.07.2024 р., а тому суд не бере до уваги доводи позивача в цій частині позову.
Щодо змісту виявленого порушення суд встановив, що на момент проведення рейдової перевірки транспортного засобу марки "MECEDES BENZ" реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 під керуванням водія - ОСОБА_1 , автомобільним перевізником зі слів водія вказано ТОВ "П-ТРАНС". Обставина того, що ТОВ "П-ТРАНС" у спірних правовідносинах було перевізником не запечеться позивачем. Крім того, позивачем не спростовано, що під час регулярних міжнародних перевезень пасажирів він не забезпечив водія дозволом іноземної країни, по території якої здійснюються міжнародні перевезення та схеми маршруту. При цьому, надані до позову вказані документи не беруться судом до уваги, оскільки на момент проведення перевірки у водія вони були відсутні, що зафіксовано в акті перевірки та підтверджується відео-фіксацією подій 12.06.2024 р. під час проведення рейдової перевірки, зробленого на портативний відеореєстратор (боді-камеру) інспектора Укртрансбезпеки. Згідно дослідженого відео, встановлено, що на 02 хв 43 сек водій вказаного транспортного засобу повідомив, що документи (дозвіл іноземної країни, по території якої здійснюються міжнародні перевезення та схеми маршруту) відсутні, оскільки залишилися в іншому авто. Крім того, з 04 хв 01 сек водій знову підтверджує факт відсутності документів. 
Отже, матеріалами справи підтверджено висновки рейдової перевірки, що на момент її проведення позивач не забезпечив водія дозволом іноземної країни, по території якої здійснюються міжнародні перевезення та схеми маршруту, чим було допущено порушення ст. ст. 30, 34 Закону України "Про автомобільний транспорт". Тому, суд вважає правомірним притягнуто позивача до адміністративної відповідальності згідно абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Щодо допущених технічних помилок в оскаржуваній постанові, суд зазнає наступне. 
Судом встановлено, що у спірній постанові зазначено реквізити акта перевірки від 18.06.2024 р. №056031, місце вчинення правопорушення - Чернівецька обл., А/Д м19, 499 км, в той час як результати рейдової перевірки були зафіксовані в акті №055824 від 12.06.2024 р., за місцем вчинення правопорушення: АС№1 м. Чернівці, вул. Головна 219.
У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі №540/4291/20 суд зазначив: «якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли недотримано окремих елементів».
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 22.05.2020 у справа № 825/2328/16, за змістом якого: "При цьому, Верховний Суд зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність. Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".
Суд наголошує, що межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини - чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа № 813/1790/18.
З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу, що позивачем не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваної постанови, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.
Тобто, межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини, чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Дослідивши формальні недоліки (описки) постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06.08.2024 № 136734, суд встановив, що вказана постанова містить належне зазначення суб`єкта відповідальності та порушення, яке зафіксовано під час рейдової перевірки, норму законодавства за яке передбачена відповідальність, а тому притягнення до відповідальності позивача здійснено правомірно. Таким чином, дефект змісту оскаржуваної постанови не випливає на правомірність притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у зв`язку із чим суд не вбачає підстав для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06.08.2024 № 136734.
Щодо доводів сторін про подання відповідачем відзиву з порушенням строків, суд звертає увагу, що врахування чи не врахування такого відзиву є правом суду. При цьому, суд вважає прийнятними повідомлені відповідачем причини щодо подання відзиву з пропущенням строків, визначених в ухвалі суду про відкриття провадження по справі. При цьому, суд враховує, що прийняття законного рішення в даній справі залежить від повідомлених відповідачем обставин та наданих доказів. Крім того, суд вважає, що неврахування відзиву з формальних підстав не відповідає загальним засадам справедливого судового розгляду.
Інші доводи сторін не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в даному судовому рішенні.
Висновки за результатами розгляду справи
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Відповідачем доведено правомірність оскаржуваної постанови, в той час як позивачем не підтверджено суду обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги.
У зв`язку із зазначеним, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.
Судові витрати
У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки відповідач не поніс таких витрат, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат на його користь. 
Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:
1. Відмовити у задоволені адміністративного позову.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 

Найменування учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «П-ТРАНС» (с. Соколівка, Косівський район, Івано-Франківська область, 78650, код ЄДРПОУ 38026177);
відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, 9, м. Київ, ЄДРПОУ 39816845) в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області (вул. Руська, 248У, м. Чернівці, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, 58023).

Суддя Т.М. Брезіна