Справа № 640/23161/20
	
РІШЕННЯ
іменем України

10 січня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голд-Фіш" до Державної податкової служби України , Головного управління ДПС у м.Києві про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Голд-Фіш» (далі – позивач, Товариство) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової служби України (далі разом – відповідачі), в якому просить: визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 19.06.2020: № 1654740/37140522 – про відмову в реєстрації податкової накладної № 35 від 12.05.2020 року; № 1654738/37140522 – про відмову в реєстрації податкової накладної № 37 від 13.05.2020 року; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – ЄРПН) податкові накладні ТОВ «Голд-Фіш» № 35 від 12.05.2020 та № 37 від 13.05.2020 датою їх подання на реєстрацію.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.
Справа у встановлені нормами Кодексу адміністративного судочинства України строки Окружним адміністративним судом міста Києва розглянута не була.
На підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №2825 (в редакції Закону України №3863-ІХ) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.
Так, за результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, адміністративна справа №640/23161/20 передана на розгляд Хмельницькому окружному адміністративному суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2025 року, дану адміністративну справу передано на розгляд судді Печеному Є.В.
Ухвалою судді Хмельницького окружного адміністративного суду Печеного Є.В. від 17.03.2025 прийнято до свого провадження адміністративну справу № 640/23161/20; ухвалено замінити відповідача у справі № 640/23161/20 з Головного управління ДПС у місті Києві на його правонаступника - Головне управління ДПС у місті Києві (04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44116011); ухвалено розпочати розгляд справи спочатку; ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Із матеріалів справи убачається, що позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з огляду на таке.
Позивач зазначає, що: у зв`язку із здійсненням відповідних господарських операцій він склав податкові накладні № 35 та № 37 та в установлені Податковим кодексом України (тут і далі – ПК України у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) строки подав їх на реєстрацію до ЄРПН; згідно з квитанціями реєстрацію зазначених податкових накладних було зупинено на підставі п. 201.16 ст. 201 ПК України з посиланням на критерії ризиковості, встановлені Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (далі – Порядок № 1165 у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин); у квитанціях містилися лише загальні формулювання щодо необхідності подати пояснення та копії документів, без конкретного переліку саме тих документів, які контролюючий орган вважав потрібними з урахуванням характеру операцій.
Позивач вказує, що на виконання зазначених квитанцій: подав до ГУ ДПС у м. Києві письмові пояснення та пакет первинних документів щодо спірних господарських операцій, який за своїм змістом відповідає переліку, наведеному у п. 5 Порядку № 520 (Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520, у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин); незважаючи на це: 19.06.2020 комісія ГУ ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН прийняла рішення № 1654740/37140522 та № 1654738/37140522, якими відмовила в реєстрації податкових накладних № 35 та № 37 з формальною підставою «ненадання платником податку копій документів».
Позивач стверджує, що: квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних не містили чіткого й конкретного переліку документів, необхідних для прийняття рішення; оспорювані рішення комісії ГУ ДПС у м. Києві мають шаблонний характер, не містять аналізу поданих документів, не пояснюють, які саме документи були відсутні, і не містять посилань на конкретні норми законодавства, порушені платником; такі рішення не відповідають вимогам ПК України, Порядку № 1165, Порядку № 520, принципам правової визначеності, обґрунтованості та пропорційності, закріпленим у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Позивач посилається на усталену практику Верховного Суду у справах щодо оскарження рішень комісій контролюючих органів про зупинення/відмову в реєстрації податкових накладних, де визнано протиправними рішення, що містять лише загальні формулювання про «ненадання документів» без конкретизації.
ГУ ДПС у м. Києві у поданому відзиві на позов проти його задоволення заперечує, зазначаючи, зокрема, що: реєстрація податкових накладних здійснюється з урахуванням результатів автоматизованого моніторингу відповідно до Порядку № 1165; податкові накладні позивача відповідають критеріям ризиковості; позивач, на думку відповідача 1, не надав повного комплекту документів, передбачених Порядком № 520, у зв`язку з чим комісія правомірно відмовила в реєстрації податкових накладних; вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні, як зазначає відповідач, фактично спрямовані на втручання суду в дискреційні повноваження контролюючого органу.
ДПС України у своїх відзивах вказує, що: спірними у справі є рішення комісії ГУ ДПС у м. Києві, а не ДПС України; за результатами адміністративного оскарження ДПС України правомірно залишила вказані рішення без змін, скарги позивача – без задоволення; зобов`язання зареєструвати податкові накладні можливе лише за наявності належних правових підстав, яких, на її думку, немає; обов`язок доказування правомірності рішень, на думку відповідача 2, виконаний.
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд установив такі обставини. 
ТОВ «Голд-Фіш» зареєстроване як юридична особа та у відповідний період було платником податку на додану вартість.
Позивач здійснював господарську діяльність з постачання товарів (робіт, послуг). 
На підтвердження здійснення операцій, у зв`язку з якими складено податкові накладні № 35 від 12.05.2020 та № 37 від 13.05.2020 року, до матеріалів справи долучено копії договорів, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, розрахункових та інших первинних документів.
Позивач склав податкові накладні № 35 від 12.05.2020 та № 37 від 13.05.2020 і подав їх для реєстрації до ЄРПН у строки, передбачені п. 201.10 ст. 201 ПК України.
Згідно з квитанціями, надісланими засобами електронного зв`язку, реєстрацію податкових накладних № 35 та № 37 зупинено на підставі п. 201.16 ст. 201 ПК України у зв`язку з відповідністю операцій критеріям ризиковості, установленим Порядком № 1165. 
У квитанціях зазначено загальну пропозицію подати пояснення та копії документів, необхідних для розгляду питання реєстрації податкових накладних, без конкретизації переліку таких документів.
На виконання зазначених квитанцій, позивач подав до ГУ ДПС у м. Києві письмові пояснення та копії документів на підтвердження здійснення відповідних господарських операцій (договори, первинні документи щодо постачання, документи, що підтверджують оплату, тощо). 
Факт подання таких документів відповідачами не заперечується.
19.06.2020 Комісія ГУ ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН прийняла рішення: № 1654740/37140522 – про відмову в реєстрації податкової накладної № 35 від 12.05.2020 року; № 1654738/37140522 – про відмову в реєстрації податкової накладної № 37 від 13.05.2020 року.
У кожному із зазначених рішень як підставу відмови в реєстрації зазначено «ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, розрахункових документів тощо». 
Конкретного переліку документів, які комісія вважає ненаданими, рішення не містять; аналізу поданих позивачем документів не наведено.
Позивач скористався правом адміністративного оскарження та подав скарги до ДПС України. 
Рішеннями комісії ДПС України за результатами розгляду скарг скарги залишено без задоволення, а рішення комісії ГУ ДПС у м. Києві – без змін. 
Інших доказів, які б підтверджували, що позивач не подав жодних пояснень і документів, або містили конкретний аналіз та оцінку поданих документів, відповідачами до суду не надано.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам у цій справі, суд виходить із таких міркувань. 
Частина друга статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при їх прийнятті.
Такий підхід відображено у практиці Верховного Суду, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
Так, відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.
За п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.
Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.
У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.
Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.
Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.
Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, визначав: критерії ризиковості платника податку та ризиковості здійснення операцій; підстави та порядок зупинення реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування; зміст квитанції про зупинення реєстрації.
Так, відповідно до п. 11 Порядку № 1165, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Порядок № 520 (у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) встановлював: що рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК приймають комісії регіонального рівня (ГУ ДПС).
Пункт 5 Порядку № 520 визначав, що перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Пункт 11 Порядку № 520 передбачав, що комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Пункт 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), передбачав, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Отже, рішення суду про реєстрацію конкретних податкових накладних є самостійною та достатньою підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРПН.
Верховний Суд у низці постанов (зокрема, від 23.10.2018 у справі № 822/1817/18, від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а, від 03.11.2021 у справі № 360/2460/20, від 05.01.2021 у справі № 640/11321/20) сформував послідовну правову позицію, згідно з якою: квитанція про зупинення реєстрації ПН/РК має містити не лише загальну пропозицію подати документи, а й достатньо конкретну інформацію про застосований критерій ризиковості та орієнтовний перелік документів, які контролюючий орган вважає необхідними для усунення сумнівів; загальні формулювання створюють стан правової невизначеності для платника податків; рішення комісії контролюючого органу про відмову в реєстрації ПН/РК повинні бути належним чином мотивовані: у них має бути зазначено, які саме документи платник не подав, чому подані документи є недостатніми або неналежними, які норми законодавства порушені; шаблонні формулювання на кшталт «ненадання документів» без індивідуалізації та без аналізу фактично поданих документів суперечать вимогам законності й обґрунтованості адміністративного акта та порушують принцип правової визначеності.
Крім того, Верховний Суд наголошує, що моніторинг відповідності ПН/РК критеріям ризиковості здійснюється як превентивний захід і не підміняє собою документальну перевірку реальності господарських операцій; у межах процедури зупинення/відмови в реєстрації ПН/РК контролюючий орган не вправі виходити за межі оцінки поданих платником документів без проведення передбачених ПК України перевірок.
У справах про оскарження рішень комісій ГУ ДПС/ДПС щодо зупинення/відмови в реєстрації ПН/РК предметом судового контролю є правомірність таких рішень та дотримання процедури, визначеної ПК України та підзаконними актами.
Питання реальності господарських операцій у широкому розумінні, тобто їх відповідності діловій меті, якість первинних документів щодо взаємовідносин платника з контрагентами в цілому, є предметом документальних податкових перевірок і можуть бути оцінені судом у справах щодо рішень за результатами таких перевірок. У межах спору про блокування ПН суд не підміняє процедуру податкового контролю, а перевіряє, чи дотримався контролюючий орган встановленої процедури моніторингу, зупинення та відмови в реєстрації ПН, а також чи були наявні визначені законом підстави для прийняття відповідних рішень.
Отже, у цій справі суд: не встановлює «реальність» чи «нереальність» господарських операцій у повному обсязі, а перевіряє, чи діяла комісія ГУ ДПС у м. Києві в межах повноважень і у спосіб, що передбачені ПК України, Порядком № 1165 та Порядком № 520, та чи є оспорювані рішення належним чином мотивованими та обґрунтованими.
Так, із наявних у справі квитанцій убачається, що: реєстрацію ПН № 35 та № 37 зупинено у зв`язку з відповідністю операцій критеріям ризиковості, визначеним Порядком № 1165; платнику запропоновано подати пояснення та копії документів, необхідних для розгляду питання реєстрації податкових накладних.
Водночас, квитанції не містять конкретного переліку документів, які з урахуванням характеру операцій контролюючий орган вважає необхідними. 
Отже, платнику податків не було надано чіткого орієнтира, які саме документи слід подати для усунення сумнівів контролюючого органу.
Така форма квитанцій відповідає тій ситуації, яку Верховний Суд у наведених вище постановах оцінював як таку, що не забезпечує належного рівня правової визначеності для платника податків.
Водночас, матеріали справи підтверджують, що позивач, реагуючи на квитанції, подав до ГУ ДПС у м. Києві: письмові пояснення; копії договорів; первинні документи щодо постачання товарів (видаткові накладні, товарно-транспортні накладні тощо); документи, що підтверджують здійснення розрахунків.
Відповідачі не заперечують факт подання такого пакета документів, а також не посилаються на те, що жодних документів позивачем подано не було.
У рішеннях Комісії ГУ ДПС у м. Києві від 19.06.2020 № 1654740/37140522 та № 1654738/37140522 підставою відмови в реєстрації податкових накладних зазначено «ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, розрахункових документів тощо».
При цьому: не конкретизовано, які саме документи з переліку, визначеного п. 5 Порядку № 520, вважаються ненаданими; не наведено аналізу документів, які фактично були подані позивачем; не зазначено, чому подані документи є недостатніми або неналежними, у чому полягає порушення вимог законодавства при їх оформленні.
За таких обставин і правових підстав, оспорювані рішення мають шаблонний характер: в них відсутня індивідуалізація підстав відмови з урахуванням конкретної операції, яку відображають ПН № 35 та № 37, та конкретного пакета поданих позивачем документів.
Це не відповідає вимогам обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, сформульованим у ч. 2 ст. 2 КАС України та сталій практиці Верховного Суду, а також положенням Порядку № 1165 та Порядку № 520, які передбачають, що комісія має оцінювати документи, подані платником, та формувати рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
У відзивах відповідачі посилаються, серед іншого, на сумніви щодо реальності господарських операцій позивача.
Однак: такі доводи не містяться в оспорюваних рішеннях комісії ГУ ДПС у м. Києві; оспорювані рішення містять лише посилання на «ненадання документів», без згадки про фіктивність або нереальність операцій; повторна зміна мотивів уже в суді не може виправдати відсутність належної мотивації в самому оскаржуваному рішенні суб`єкта владних повноважень.
Крім того, як зазначалося вище, оцінка «реальності» операцій у широкому розумінні виходить за межі предмета цього спору.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У цій справі відповідачі: не надали суду переконливих доказів того, що позивач не подав жодних документів у відповідь на квитанції; не підтвердили, що подані документи були явно недостатніми чи оформленими з порушенням законодавства; не обґрунтували, чому саме спірні рішення відповідають критеріям законності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.
Отже, відповідачі не виконали покладений на них обов`язок доказування правомірності своїх рішень.
З урахуванням наведеного вище, суд доходить висновку, що рішення Комісії ГУ ДПС у м. Києві від 19.06.2020 № 1654740/37140522 та № 1654738/37140522: прийняті без належної мотивації; не містять конкретизації підстав відмови в реєстрації податкових накладних; не враховують документи, фактично подані позивачем; не відповідають вимогам Порядку № 1165, Порядку № 520 та принципам, закріпленим у ч. 2 ст. 2 КАС України.
У зв`язку з цим, зазначені рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Позивач, крім вимог про визнання протиправними та скасування оспорюваних рішень комісії ГУ ДПС у м. Києві, заявив похідні вимоги – зобов`язати ДПС України зареєструвати податкові накладні № 35 та № 37 датою їх подання на реєстрацію.
Із змісту положень ч. 1, 2 ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, у тому числі в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист.
Частина друга статті 245 КАС України передбачає, що у разі задоволення позову суд може, зокрема: визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт; зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії; обрати інший спосіб захисту, який не суперечить закону та забезпечує ефективний захист порушеного права.
Як уже зазначалося, п. 19 Порядку № 1246 прямо передбачає, що податкові накладні/розрахунки коригування, реєстрацію яких було зупинено, підлягають реєстрації, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. 
Отже, рішення суду про зобов`язання ДПС України зареєструвати конкретні податкові накладні є передбаченим законодавством способом відновлення порушеного права платника та не суперечить вимогам ПК України і підзаконних актів.
Верховний Суд у своїй практиці (зокрема, у постановах від 23.10.2018 у справі № 822/1817/18, від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, від 03.11.2021 у справі № 360/2460/20) зазначає, що: зобов`язання контролюючого органу зареєструвати ПН є належним та ефективним способом судового захисту у справах про протиправність рішень про відмову в реєстрації ПН; таке зобов`язання не є втручанням у дискреційні повноваження, якщо суд уже встановив відсутність передбачених законом підстав для відмови; формальне скасування рішення про відмову в реєстрації ПН без вирішення питання про реєстрацію ПН не забезпечує фактичного відновлення порушеного права та може спричинити повторні звернення до суду.
Дискреційні повноваження передбачають можливість органу влади обирати між кількома однаково законними варіантами поведінки. 
У випадку, коли суд установив, що в контролюючого органу не було передбачених законом підстав для відмови в реєстрації ПН, у такого органу відсутній простір для дискреції: єдиним правомірним варіантом є реєстрація ПН. 
Відповідно, зобов`язання здійснити реєстрацію є реалізацією судового рішення, а не втручанням у дискрецію.
Суд також ураховує практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою, право на суд охоплює не лише право ініціювати провадження, а й право отримати ефективне остаточне вирішення спору (зокрема, рішення у справі «Чуйкіна проти України»).
У даній справі інших чинних рішень, які б створювали самостійну перешкоду для реєстрації податкових накладних № 35 та № 37, крім оспорюваних рішень від 19.06.2020, не встановлено. 
Тому для повного та ефективного відновлення порушеного права позивача суд вважає належним способом захисту: визнання протиправними та скасування рішень Комісії ГУ ДПС у м. Києві від 19.06.2020 № 1654740/37140522 та № 1654738/37140522; зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні № 35 від 12.05.2020 та № 37 від 13.05.2020, складені ТОВ «Голд-Фіш», датою їх подання на реєстрацію до ЄРПН.
Доводи відповідачів про нібито «дискреційний» характер повноважень щодо реєстрації податкових накладних у цій ситуації суд відхиляє як такі, що суперечать наведеним вище правовим висновкам Верховного Суду і не узгоджуються з обставинами цієї справи.
Інші аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище. 
Щодо інших доводів сторін, суд також зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Отже, за результатами розгляду справи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд-Фіш» підлягають задоволенню повністю. 
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір у загальному розмірі 4204,00 грн.
Враховуючи характер спору, те, що спірні рішення прийняті Комісією ГУ ДПС у м. Києві, а обов`язок щодо реєстрації податкових накладних покладається на ДПС України, суд вважає за доцільне стягнути суму судового збору саме з ДПС України.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 9, 19, 72–77, 90, 139, 241–246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд-Фіш» – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 19 червня 2020 року № 1654740/37140522, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд-Фіш» № 35 від 12 травня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 19 червня 2020 року № 1654738/37140522, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд-Фіш» № 37 від 13 травня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних: податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд-Фіш» № 35 від 12 травня 2020 року; податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд-Фіш» № 37 від 13 травня 2020 року, датою їх подання на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд-Фіш» судовий збір у розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) гривні 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	Товариство з обмеженою відповідальністю "Голд-Фіш" (вул. Ореста Левицького, 23А, оф.1,м. Київ,02166 , код ЄДРПОУ - 37140522) 	
Відповідач:	Державна податкова служба України (пл. Львівська, 8,м. Київ,04053 , код ЄДРПОУ - 39292197)  Головне управління ДПС у м.Києві (вул. Шолуденка, 33/19,м. Київ,04116 , код ЄДРПОУ - 44116011) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений