ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/13905/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року (суддя Н.В. Кучугурна) у справі № 160/13905/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлену листом № 21727-15437/Ж-01/8-0400/25 від 11.05.2025, яка полягає у відмові в переведенні позивача з пенсії, яка призначена за вислугу років на підставі п.«Б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 на пенсію за вислугу років на підставі пункту «А» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії, а саме перевести позивача з пенсії за вислугу років яка призначена на підставі п.«Б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 на пенсію за вислугу років на підставі пункту «А» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 з 21.04.2024 (з урахуванням положень ст. 50 ч. 3 Закону № 2262), виходячи з вислуги років - 25 років 03 місяці 20 днів. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992. При призначенні пенсії позивачу період його навчання у закладі освіти, після закінчення якого присвоюється офіцерське звання, до вступу на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України, було зараховано до його страхового стажу, а не до вислуги років. Позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії за вислугу років на підставі пункту «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» 
ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років 25 років 03 місяці 20 днів. Листом від 11.05.2025 № 21727-15437/Ж-01/8-0400/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу у переведенні на пенсію за вислугу років згідно з п. «а» ст. 12 ЗУ 2262-ХІІ та повідомило позивача про необхідність звернутися до органу, що призначає пенсію, але через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсії. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» уповноважені органи Пенсійного фонду України.
Поряд з цим, функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, документів, необхідних для призначення пенсії відповідно до вказаного Закону покладено, у тому числі, на органи державної кримінально-виконавчої служби.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах, саме на Державну установу «Криворізька установа виконання покарань (№3)» покладені функції щодо подання до органів пенсійного фонду документів, необхідних для призначення пенсії позивачу відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262.
Отже, суд вказав, що звернення до суду із позовом про зобов`язання органів пенсійного фонду перевести позивача із пенсії, яку він отримує відповідно до п. «б» ст.12 Закону №2262, на пенсію відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262, без оформлення належним чином документів, які підтверджують вислугу років, необхідну для призначення цієї пенсії, є передчасним. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що у довідці Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3) №3/16-41 від 24.05.2025 зазначено, що весь період навчання позивача зараховано до страхового стажу, а не до вислуги років служби в ДКВС України. Зауважує, що загальна вислуга років позивача на день звільнення 31.12.2017 складає 22 роки 9 місяців 20 днів та 2 роки 6 місяців навчання, що разом дорівнює 25 років 3 місяці 20 днів. Вважає, що його переведення з пенсії згідно п. б ст. 12 Закону №2262, на пенсію за п. а ст. 12 Закону №2262, можливо здійснити за документами, які наявні в матеріалах справи, тобто без звернення до уповноваженого органу, який здійснює підготовку документів для призначення пенсії.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
21.04.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перевести його з 21.04.2024 з пенсії за вислугу років, яка виплачується на підставі пункту «Б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років на підставі пункту «А» цієї ж статті. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 11.05.2025 № 21727-15437/Ж-01/8-0400/25 повідомило, що відповідно до Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року № 1522, на Пенсійний фонд України з 01.01.2007 покладено тільки функції по призначенню і виплаті пенсій, а функція обчислення вислуги років належить до компетенції уповноваженого органу того міністерства або відомства, звідки військовослужбовця або особу рядового чи начальницького складу було звільнено зі служби. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 № 135/13402, заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби. Враховуючи зазначене, відповідач вказав, що позивачу необхідно звернутися до уповноваженого структурного підрозділу щодо подання до органу, що призначає пенсію, заяви для перерахунку пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами.
Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Статтею 10 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.
Відповідно до п. «а» ст. 12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.
Відповідно до положень ст. 63 Закону №2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Порядок №3-1) затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1.
Відповідно до п.5 розділу ІІ Порядку №3-1 переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі особи та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, та з урахуванням додатково наданих документів.
Згідно п.5 розділу IV Порядку №3-1 рішення за результатами розгляду заяви про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший приймається зокрема з урахуванням того, якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі цих документів.
Таким чином, положеннями Порядку №3-1 передбачено можливість переведення з одного виду пенсії на інший за документами, що є у пенсійній справі та додатковими документами, поданими пенсіонером. При цьому відповідно до ст. 63 Закону №2262 перерахунок пенсії провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів. Також, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється у разі, якщо документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, що в свою чергу досліджується та перевіряється пенсійним органом.
В спірному випадку позивач наполягає, що він має право на пенсію за вислугу років згідно з п. «а» ст. 12 Закону №2262 відповідно до документів, що наявні в його пенсійній справі.
З метою реалізації такого права позивач звернувся до відповідача із заявою від 21.04.2025 року, в якій просив перевести його з 21.04.2024 з пенсії за вислугу років, яка виплачується на підставі пункту «б» статті 12 Закону №2262 на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» цієї ж статті. 
Колегія суддів з`ясувала, що позивач надав пенсійному органу довідку від 21 квітня 2025 року №3/16-41, складену Державною установою «Криворізька установа виконання покарань (№3)», зі змісту якої вбачається, що позивач з 31 грудня 2017 року був звільнений з Державної кримінально-виконавчої служби України, вислуга років позивача на 31 грудня 2017 року у календарному обчисленні 16 років 6 місяців 10 днів, у пільговому обчисленні 22 роки 09 місяців 20 днів.
Оскільки позивач проходив службу Державні кримінально-виконавчій службі України при вирішенні спірних правовідносин, що виникли у цій справі варто також враховувати положення спеціального Закону України від 23.06.2005 № 2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».
Частиною четвертою статті 23 Закону № 2713-IV визначено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.
Колегія суддів враховує, що досліджуючи природу пільгового зарахування вислуги років особі, яка проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18 зробив висновок, що таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.
Крім того, у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2025 року у справі №520/14878/23 та від 26 лютого 2025 року у справі № 560/14729/23, аналізуючи правовідносини щодо пільгового обчислення календарної вислуги років особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, суд дійшов висновку про те, що право позивача на пільгове зарахування вислуги років саме для призначення пенсії передбачене частиною четвертою статті 23 Закону № 2713-IV, яка підлягає застосуванню під час вирішення спірних правовідносин.
Подібний підхід застосований також і у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі №420/29256/23, від 13 березня 2025 року у справі № 160/9410/24 та від 11 березня 2025 року у справі № 160/31127/23.
Відтак, колегія суддів вказує, що вислуга років позивача у пільговому обчисленні 22 роки 09 місяців 20 днів, підтверджена змістом довідки №3/16-41, яка наявна в пенсійній справі та має враховуватися при визначенні права позивача на пенсію відповідно до п. «а» ст. 12 Закону №2262.
Разом з тим, в силу положень п. «а» ст. 12 Закону №2262 до календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Частина 2 ст. 17 Закону №2262 визначає, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового складу, молодшого, середнього, старшого та вищого начальницького складу Державного бюро розслідувань, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми здобуття освіти) у закладах освіти (крім навчання у закладах спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю, військових навчальних закладах та навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України і державної пожежної охорони), після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Службі судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
В свою чергу, матеріали пенсійної справи позивача містять розрахунок вислуги років позивача, який здійснено ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3), з якого вбачається, що позивач перше військове звання лейтенант отримав згідно наказу МО України від 22 квітня 1996 року №147, з 01.09.1990 по 30.06.1996 позивач був студентом, закінчив навчання та здобув освітньо-кваліфікаційний рівень, що підтверджується також наявним у пенсійній справі дипломом спеціаліста С17 №122638, який видано Державною гірничою академією України.
Відтак, згідно приписів ч.2 ст.17 Закону №2262 вищезгаданий час навчання, після якого позивачу присвоєно офіцерське звання до вступу до Державної кримінально-виконавчої служби України, має бути зарахований до вислуги років позивача із розрахунку (5 років навчання) у розмірі – 2 роки 6 місяців.
Таким чином, відповідно до змісту пенсійної справи позивача, останній має право на пенсію відповідно до п. «а» ст. 12 Закону №2262, адже його вислуга років для підтвердження такого права в сукупності, з урахуванням навчання відповідно ст. 17 Закону №2262, складає 25 років 3 місці 20 днів. Отже, відповідно до п.5 розділу ІІ Порядку №3-1 наявні підстави для переведення позивача з одного виду пенсії на інший.
Апеляційний суд враховує, що згідно ст. 63 Закону №2262 перерахунок пенсії обмежено строком - не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів, а позивач звернувся до пенсійного органу із заявою 21.04.2025 року.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у переведенні позивача з пенсії, яка призначена за вислугу років на підставі п. «б» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також зобов`язати відповідача з 21.04.2024 перевести позивача з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі п. «б» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років - 25 років 03 місяці 20 днів.
Отже, суд першої інстанції неповно з`ясував усі обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення адміністративного позову.
Згідно ч.1 ст.139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.6 ст.139 КАС України).
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір 968,96 грн. за подання позову, судовий збір у розмірі 1453,44 грн. за подання апеляційної скарги.
Отже, наявні підстави для стягнення на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі № 160/13905/25 – скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії, яка призначена за вислугу років на підставі пункту «б» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 21.04.2024 року перевести ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі пункту «б» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років - 25 років 03 місяці 20 днів.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 30.01.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров