КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
33/824/694/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ  Справа № 753/19723/25
13 січня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Кафідової О.В.
при секретарі Губарєвої Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 рокув справі про адміністративне правопорушенняза ч. 1 ст. 164 КУпАП стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
в с т а н о в и в:
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень без конфіскації.
Стягнуто з   ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 28 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 рокута закрити провадження у справі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з неповним з`ясуванням обставин справи. 
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 22484 не містить письмові пояснення свідків правопорушення' які були присутні під час складання протоколу.
Вказує на те, що скрін-шот з додатку для замовлення послуг таксі не містить інформацію про водія таксі, про автомобіль таксі, про пасажира таксі, про час та дату замовлення послуги таксі, а отже не можна стверджувати, що вказаний скрін-шот взагалі містить інформацію про надання послуги з перевезення пасажирів саме 30.08.2025 року а не будь-якою іншою датою іншим водієм. Вважає, що скрін-шот не є доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Також до апеляційної скарги ОСОБА_1 долучив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. 
В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що судом не було направлено копію оскаржуваної постанову, про її існування він дізнався під час ознайомлення з матеріалами справи 18 листопада 2025 року. 
З огляду на вище викладене просив суд поновити строк на апеляційне оскарження. 
За положенням ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена за правилами, визначеноми цим Кодексом.
Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 23 жовтня 2025 року ОСОБА_1 присутній не був. В матеріалах справи відсутні докази направлення копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 . 
В матеріалах справи міститься заява захисника ОСОБА_1 адвоката Крикунова Д.О. з якої вбачається, що 18 листопада 2025 року адвокат ознайомився з матеріалами справи. 
28 листопада2025 року ОСОБА_1.подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 рокута закрити провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи є обгрунтованими, а тому наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки строк було пропущено з поважних причин.
В судове засідання в режимі відеоконференції з`явився захисник  ОСОБА_1 адвокат Крикунов Д.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., заслухавши пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30 серпня 2025 року відносно  ОСОБА_1 ,було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 224848 відповідно до якого ОСОБА_1  30.08.2025 року, о 00 год. 20 хв., за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 8-а, надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі (транспортний засіб «Renault Scenic», д.н.з. НОМЕР_1 ), без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», вчинивши своїми діями правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
До зазначеного протоколу було долучено скрін шот з додатку «ДІЯ» та скрін шот з додатку для замовлення послуг таксі.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КупАП, суд першої інстанції посилався на те, що винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується в повному обсязі сукупністю доказів, наявних в матеріалах справи, а саме даними: протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 ; скрін-шота з додатку для замовлення послуг таксі.З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що останнім було зупинено автомобіль марки «Renault Scenic», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 в порушення комендантської години. ОСОБА_1 пояснив, що не встиг переїхати з правого берега до комендантської години. Показав додаток «Uklon» з якого вбачається, що виконується замовлення, зокрема, перевезення пасажира від Міжнародного інституту менеджменту до ТРЦ «Рівер Молл», відстань поїздки становила 16.01 км, а її вартість складала 640 грн. Разом з тим, ОСОБА_1 зауважив, що перевозить пасажира на безоплатній основі, що в свою чергу спростовується долученими до матеріалів справи доказами та поясненнями самого пасажира, який наголошував, що сильно поспішає, оскільки на нього чекає інше таксі, в якому він забув власні речі. З огляду на викладене, суд першої інстанції вважав, що винність  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, підтверджена в повному обсязі.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погодитись не може з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.
Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки підприємницької, або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом; без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії; або без одержання документу дозвільного характеру.
Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання.
Під господарською діяльністю в ст. 3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно закону як підприємці.
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.
Стаття 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:
для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.
Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:
для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 224848 від 30 серпня 2025 року вбачається, що  ОСОБА_1 30.08.2025 року, о 00 год. 20 хв., за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 8-а, надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі (транспортний засіб «Renault Scenic», д.н.з. НОМЕР_1 ), без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», вчинивши своїми діями правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП. Протокол підписаний  ОСОБА_1 , та містить відмітку, що він від надання пояснень відмовився.
До зазначеного протоколу було долучено скрін шот з додатку «ДІЯ» та скрін шот з додатку для замовлення послуг таксі, відеозапис з боді камер, які було переглянуто судом апеляційної інстанції, та на якому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , заперечення останнього що він надає платні послуги по перевезенню пасажирів, ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, та роз`яснення йому його прав та обов`язків передбачених ст. ст. 55,56,59,63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Разом з тим, надані вище суду документи та докази не можуть бути достатньою підставою для висновку про наявність у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено точних обставин вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, не вказано яким чином  ОСОБА_1  здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів, де, кому та коли надавав послуги з перевезення.
Матеріали справи також не містять жодних доказів, які б свідчили про систематичність, регулярність та тривалість діяльності особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, і отримання від такої діяльності прибутку. 
Суду не надано доказів того, що  ОСОБА_1  отримав дохід за надання послугзаперевезення пасажира 30 серпня 2025 року.
Наявний в матеріалах справи відеозапис жодним чином не підтверджує факт надання  ОСОБА_1 послуг з перевезення пасажирів без відповідної державної реєстрації, оскільки на ньому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та заперечення останнього про надання ним платних послуг по перевезенню пасажирів, ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, та роз`яснення йому його прав та обов`язків передбачених ст. ст. 55,56,59,63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
В матеріалах справи відсутні покази свідка, який на момент зупинки транспортного засобу перебував в автомобілі та міг би підтвердити, або спростувати зазначені обставини.
Протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП не доведена допустимими та належними доказами, та з наявних в матеріалах справи доказів не можливо беззаперечно стверджувати про наявність в його складу вказаного правопорушення.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, враховуючі вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про те, що наявними доказами не доводиться подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП у зв`язку з чим, провадження по справі відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.
Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,
у х в а л и в:
Поновити  ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року - скасувати.
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: