П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
05 січня 2026 року 	 	справа 160/7617/25	

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
головуючий суддя Суховаров А.В. 
судді Головко О.В., Ясенова Т.І., 
розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 (суддя Дєєв М.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про призначення пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12.03.2025 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить: визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області №046350017614 від 13.01.2025 та рішення ГУ ПФУ в Рівненській області №20475002199 від 21.02.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком; зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до (загального) страхового стажу наступні періоди: роботу в колгоспі ім. Енгельса з липня 1981 по жовтень 1982, строкову військову службу з 08.10.1982 по 01.11.1984; з 01.09.1989 по 28.02.1991 період відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі, період роботи з 12.01.2000 по 30.10.2000 в КСП «Рассвет», період роботи з 31.10.2000 по 31.12.2000 в ФХ «Київ»; зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від з 06.01.2025.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 позов задоволений частково: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області №046350017614 від 13.01.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком в частині незарахування періодів з 12.01.2000 по 30.10.2000 в КСП «Рассвет» та з 31.10.2000 по 31.12.2000 в ФХ «Київ»; визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області та ГУ ПФУ в Рівненській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі з 01.09.1989 по 28.02.1991; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Рівненській області №20475002199 від 21.02.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати до (загального) страхового стажу періоди з 01.09.1989 по 28.02.1991 відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі, з 12.01.2000 по 30.10.2000 робота в КСП «Рассвет», з 31.10.2000 по 31.12.2000 робота в ФХ «Київ»; зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2025 про призначення пенсії за віком з дати першого звернення 06.01.2025, з урахування правової оцінки наданої судом у цьому рішенні; у задоволенні іншої частини позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Рівненській області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволені позовних вимог. Посилається на те, що до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 12.01.2000 по 30.10.2000, оскільки відсутня сплата страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб, відсутні підстави для зарахування періоду трудової діяльності в ФГ ”Київ” з 31.10.2000 по 31.12.2000, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ .
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного: 
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 06.01.2025 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. 
Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області №046350017614 від 13.01.2025, прийнятим за принципом екстериторіальності, відмовлено у призначенні пенсії. До страхового стажу не зараховано періоди строкової служби з 08.10.1982 по 01.11.1984 згідно з довідкою від 08.11.2024 №23143, оскільки довідка не засвідчена печаткою, період роботи в колгоспі ім.Енгельса з липня 1981 по жовтень 1982 згідно з довідкою від 11.12.2024 №П-157, оскільки зазначене в довідці по батькові (А.російською) не відповідає паспортним даним заявника, крім того довідка про заробітну плату від 11.12.2024 П-156 не підтверджена актом зустрічної перевірки, а також зазначене в довідці по батькові не відповідає паспортним даним заявника, період роботи з 12.01.2000 по 30.10.2000 року згідно з трудовою книжкою від 20.03.1985 НОМЕР_1 , оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, період роботи з 31.10.2000 по 31.12.2000 згідно з довідкою від 06.11.2024 №53, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України ФГ «Київ» за кожного конкретного працівника.
Позивач повторно звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області №20475002199 від 21.02.2025, прийнятим за принципом екстериторіальності, відмовлено у призначенні пенсії. До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 12.01.2000 по 30.10.2000 згідно трудової книжки, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб та період трудової діяльності в ФН «Київ» з 31.10.2000 по 31.12.2000, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України №110 від 17.08.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.
Згідно постанови Верховного Суду від 09.10.2020 у справі №341/460/17, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Отже, внаслідок можливого невиконання обов`язку по сплаті страхових внесків позивач позбавлений соціального захисту, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а отже, несплата страхувальником страховим внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи на такому підприємстві.
Судом встановлено та підтверджено записами трудової книжки НОМЕР_1 , що позивач працював з 12.01.2000 по 30.10.2000 водієм в КСП «Рассвет» та з 31.10.2000 по 31.12.2000 в ФХ «Київ», таким чином наявні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача ці періоди роботи.
Відповідно до статті 103 Виправно-трудового кодексу України, в період коли позивач відбував покарання, час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці.
При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.
Положеннями статей 95, 96 Виправно-трудового кодексу України, якими регулювався порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт та які були чинні у період відбування позивачем виправних робіт, визначалось, що особа, засуджена до виправних робіт за місцем роботи, залишається працювати на підприємстві, в установі або в організації, де вона працювала до засудження на тій же посаді або роботі, крім випадків, передбачених частиною першою статті 30 Кримінального кодексу України.
Згідно з частиною третьою статті 42 чинного Кримінально-виконавчого кодексу України, який почав діяти з 01.01.2004, час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.
Статтею 8 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що засуджені мають право на соціальне забезпечення, у тому числі й на отримання пенсій відповідно до законів України.
Відповідно до Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України з набранням чинності цим Кодексом втрачає чинність Виправно-трудовий кодекс України; закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.
На момент виникнення спірних правовідносин частина 3 статті 42 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачає, що час відбування засудженим покарання у вигляді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.
Трудова книжка НОМЕР_2 від 20.03.1985 містить запис про відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі з 01.09.1989 по 28.02.1991.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час вирішення питання про обчислення загального страхового стажу позивача частина 3 статті 42 Кримінально-виконавчого кодексу України прямо передбачає можливість включення до загального стажу роботи періоду відбування покарання у виді виправних робіт, а також відсутності спору між сторонами щодо роботи позивача у спірний період з 01.09.1989 по 28.02.1991 (відбування покарання у виді виправних робіт за місцем роботи) має бути зарахований до його загального страхового стажу.
З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 – без змін.

Постанова набирає законної сили з 05.01.2026 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.  

Головуючий суддя А.В. Суховаров 

судді О.В. Головко 

судді Т.І. Ясенова