ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

02 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 320/18036/25	
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С. 

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.,
при секретарі — Альонішко С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі за позовною заявою Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення штрафу, - 
ВСТАНОВИЛА:
В березні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 17.02.2025 ВП №76372930.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова є протиправною, а тому підлягає скасуванню. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 17.02.2025 ВП №76372930. 
Не погоджуючись з таким рішенням, Міністерство юстиції України надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції; визнати пропущеним строк звернення з адміністративним позовом Державної судової адміністрації України до суду першої інстанції; прийняти нове рішення, яким позовну заяву Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 320/18036/25 - залишити без розгляду; у разі якщо суд апеляційної інстанції не знайде підстав для залишення позову без розгляду, прийняти рішення, яким у задоволенні позовних вимог Державної судової адміністрації України у справі № 320/18036/25 - відмовити у повному обсязі; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Доводами апеляційної скарги зазначено, що Законом прямо передбачені повноваження державного виконавця на винесення постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення, які встановленні з метою здійснення достатніх дій для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами. При цьому, застосування такого заходу як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження. Апелянт зазначає, що державним виконавцем вжито всіх заходів, спрямованих на виконання виконавчого листа та винесення постанови про накладення штрафу у даній справі є не правом, а обов`язком державного виконавця, у зв`язку з чим, на думку апелянта, дана постанова, винесена у спосіб та порядку встановленні ст. ст. 63, 75 Закону. Вказує, що на момент винесення постанови про накладення штрафу, рішення суду не було виконано, підстави для зупинення проведення виконавчих дій або закінчення виконавчого провадження, відповідно до вимог Закону - відсутні, а відтак необхідно застосовувати до боржника заходи примусу вигляді штрафу. Сам факт існування спеціальної бюджетної програми не є безумовною підставою для невиконання судового рішення або звільнення Державної судової адміністрації України від юридичної відповідальності за бездіяльність.
Крім того, апелянт вказує, що позивач пропустив строк для звернення до суду з вимогами про скасування постанови.
06 листопада 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить врахувати відзив ДСА України при розгляді апеляційної скарги; відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.  
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 року у справі № 420/26248/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2024 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Херсонській області, Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 року по 16.06.2022 року, виходячи із встановленого: на 01.01.2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн., на 01.02.2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн.
Зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 року по 16.06.2022 року включно, нарахованої виходячи із встановленого: на 01.01.2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 2270 грн., на 01.01.2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн.
Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківської області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за період з 17.06.2022 року по 30.09.2023 року , виходячи із встановленого: на 01.01.2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн., на 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн.
Зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 17.06.2022 року по 30.09.2023 року включно, нарахованої виходячи із встановленого: на 01.01.2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого становить 2481 грн., на 01.02.2023  року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн.
Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області щодо нарахування та виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.01.2021 року по 16.06.2022 року , обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102 грн.;
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн, з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.
Зобов`язано Територіальне управління Держаної судової адміністрації України в Херсонській області нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2022 року по 16.06.2022 року включно, обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн, з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.
Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області щодо нарахування та виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 17.06.2022 року по 30.09.2023 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102 грн.
Зобов`язано Територіальне управління Держаної судової адміністрації України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 17.06.2022 року по 31.12.2022 року , обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 грн., з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2023 року по 30.09.2023 року включно, обчисливши її розмір виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн., з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів
Визнано  протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області не нарахування та не виплатити судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 17.06.2023 року по 30.09.2023 року включно, в повному розмірі; 
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити судді ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 17.06.2023 року по 30.09.2023 року включно, у розмірі не меншому ніж той, який підлягав до виплати у Херсонському міському суді Херсонської області, з урахуванням раніше здійснених виплат та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.
Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківської області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за період з 17.06.2022 року  по 30.09.2023 року, у розмірі не меншому ніж той, який підлягав до виплати у Херсонському міському суді Херсонської області.
Зобов`язано Державну судової адміністрації України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з 17.06.2022 року по 30.09.2023 року включно, у розмірі не меншому ніж той, який підлягав до виплати у Херсонському міському суді Херсонської області.
24.10.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішкень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України Григорян О.Г. на підставі виконавчого листа № 420/26248/23, виданого Одеським окружним адміністративним судом 10.09.2024, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76372930, якою ДСА України встановлено десятиденний строк для добровільного виконання рішення (а.с. 11).
ДСА України листом від 12.11.2024 № 10-21887/24 повідомила відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 420/26248/23 у спосіб визначений рішенням є об`єктивно неможливим. Також у листі висловлено прохання утриматися від накладення штрафів на ДСА України.
Окрім цього у даному листі ДСА України було зазначено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 420/26248/23 можливо виконати лише шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України визначеної (перерахованої) суми коштів з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів".
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 17.02.2025 ВП № 76372930 накладено на Державну судову адміністрацію України (далі – ДСА України) штраф в розмірі 10200 гривень за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 у справі № 420/26248/23 без поважних підстав.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем проінформовано відповідача про неможливість виконання рішення суду по справі № 420/26248/23 у спосіб визначений у резолютивній частині рішення. Проте, відповідачем не вжито всіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання вказаного рішення суду, а передчасно винесено постанову про накладення штрафу.
Отже, суд першої інстанції дійшов ивсновку, що державний виконавець належним чином не дослідив всі обставини, а також не перевірив причини та умови невиконання боржником його обов`язків, що стало наслідком прийняття оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу.
Враховуючи встановлене, суд першої інстанції дійшов висновку, що державний виконавець не обґрунтовано встановив факт невиконання боржником рішення без поважних причин та подальше притягнення боржника до відповідальності у вигляді штрафу є протиправним.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Так, враховуючи наявність в апеляційній скарзі доводів щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду із позовом та наявності підстав для залишення позову без розгляду, колегія суддів дійшла висновку про необхідність першочергово здійснити перевірку вказаних доводів для вирішення питання про наявність або відсутність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з чим зазначає наступне.
Відповідно до частин першої та другої      статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною третьою      статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З наведеного вбачається, що   статтею 122 КАС України, регулюються питання строку на звернення до адміністративного суду у загальному порядку, при цьому, передбачено, що цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено приписами   статті 287 КАС України.
Частинами першою-другою вищезазначеної статті визначено наступне.
Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
Позовну заяву може бути подано до суду: 1)   у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Таким чином, згідно з приписами   КАС України, строк звернення до адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби,   становить 10 днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ    рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.   
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані   ст. 123 КАС України.
Колегія суддів наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених   Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Відповідно до ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому, позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. 
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, позивач у позовній заяві просив поновити строк звернення до суду.
Пропуск строку звернення до суду обґрунтував тим, що про оскаржувану постанову від 17.02.2025 р. ВП № 76372930 про накладення штрафу Державна судова адміністрація України дізнались лише 06.03.2025 року з листа Державної казначейської служби України у зв`язку з чим вважають, що позов подано до суду в межах десятиденного строку.
Представником Міністерства юстиції України до Одеського окружного адміністративного суду 01.08.2025 року через систему «Електронний суд» був поданий відзив, в якому представник, зокрема, просив позовну заяву Державної судової адміністрації України у справі № 320/18036/25 залишити без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду позивачем.
Колегією суддів встановлено, що питання пропуску строку звернення до суду судом першої інстанції не розглядалось, правової оцінки цим обставинам не надано.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду розгляд справи відкладався, для надання Державній судовій адміністрації України часу обґрунтувати причини пропуску строку до суду, запропоновано надати пояснення з наданням відповідних доказів, щодо пропуску строку звернення до суду з позовною заявою в період з 18.02.2025 року по 27.02.2025 року. 
Вимоги вищезазначених ухвал суду, Державна судова адміністрація України не виконала, причину пропуску строку у зазначений період не пояснили.
Виходячи з обставин справи та наявних у ній пояснень та доказів, колегія суддів зазначає про наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження", документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі.
Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 затверджено Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження.
Пунктом 2 Розділу І Положення вказано, що автоматизована система виконавчого провадження – комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу. Згідно з пунктом 4 Розділу І Положення користувачами системи є, зокрема, сторони виконавчого провадження.
Таким чином, сторони виконавчого провадження (боржник, стягувач) мають право і можливість знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, прийнятими рішеннями та винесеними постановами через мережу Інтернет з використанням ідентифікатору доступу до виконавчого провадження, а отже, у разі отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідно можуть бути обізнані про всі прийняті державним виконавцем подальші рішення та винесені постанови в рамках конкретного виконавчого провадження.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до повідомлення № 4595076 про доставку документу з АСВП до електронного кабінету ЄСІТС 17.02.2025, 16:43:38 документ “Постанова про накладення штрафу” від 17.02.2025 виконавчого провадження АСВП № 76372930 доставлено до електронного кабінету ЄСІТС: ЄДРПОУ: 26255795; Назва: ДЕРЖАВНА СУДОВА АДМІНІСТРАЦІЯ УКРАЇНИ.
Таким чином, постанову про накладення штрафу Державна судова адміністрація України отримала в електронному кабінеті ЄСІТС 17.02.2025 о 16:43:38, у зв`язку з чим перебіг строку звернення до суду розпочався 18.02.2025 року та закінчився 27.02.2025 року.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позовну заяву Державною судовою адміністрацією України, в якій позивач просить скасувати вищезазначену постанову про накладення штрафу, подано до суду лише 17.03.2025 року через систему «Електронний суд» та зареєстровано судом 11.04.2025 року.
Таким чином, колегією суддів встановлено, що станом на 18.02.2025 р. позивач був обізнаний про винесення державним виконавцем постанови від 17.02.2023 про накладення на нього штрафу, проте активних дій щодо звернення до суду у встановлені строки, не вчиняв.
Колегія суддів наголошує на тому, що за приписами   ст. 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк   з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Колегія суддів вважає, що при визначенні початку цього строку підлягає з`ясуванню момент, коли   особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність),   а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
При цьому, саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою   статті 77 КАС України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Посилання позивача на те, що про оскаржувану постанову він дізнався лише 06.03.2025 року з листа Державної казначейської служби України від 05.03.2025 року не змінюють момент, коли позивач мав дізнатися про порушення своїх прав.
Суд першої інстанції на вказане не звернув увагу, а позивачем не наведено дійсних та обґрунтованих обставин, що унеможливлювали звернення до суду у 10 денний строк, що визначений приписами   КАС України. 
Крім того, судом апеляційної скарги надавалась можливість позивачу надати до суду обґрунтовані пояснення з наданням відповідних доказів щодо пропуску строку звернення до суду з позовною заявою в період з 18.02.2025 року по 27.02.2025 року.
Проте, таким правом позивач не скористався, пояснень та доказів не надав.
Згідно з положеннями      статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 3 частини першої   статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
За правилами частини першої   статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями   238,   240      цього   Кодексу.
Приписи пункту 8 частини першої   статті 240 КАС України визначають, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою      статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої   статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Позивачем не наведено належних та достатніх доводів щодо наявності обставин, що перешкоджали йому чи унеможливили звернутися до суду з даним позовом у встановлені процесуальним законом строки, а наведені ним доводи, не вказують на поважність причин пропуску строку звернення до суду, при цьому, доводять наявність з боку позивача пасивної поведінки щодо захисту своїх прав.
Відтак, позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду із даними вимогами.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що з огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про залишення позову без розгляду. По суті вимог рішення суду не переглядалось.
Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 240, 243, 271, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення штрафу – залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя:                                                                                               О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                                А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                            О.В. Єщенко