ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року 
м. Черкаси
Справа № 703/4710/24		
Провадження № 22-ц/821/672/25		
категорія: 305010900  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Новікова О.М. 
суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.,
секретаря: Костенко А.І.,
учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»
представник відповідача: адвокат Калюжний Сергій Сергійович
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - адвоката Калюжного Сергія Сергійовича на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 січня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення 671597,04 грн. матеріальної та 10000,00 грн. моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 15 березня 2024 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 березня 2024 року по вул. Павлова, 46 в м. Сміла сталася дорожньо-транспортна пригода між транспортним засобом «Jeep Cherokee» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1  та транспортним засобом «Reform 0405032G» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.
Відповідальність водія «Reform 0405032G» номерний знак НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СК «ББС Іншуранс», страховий ліміт -160000,00 грн.
На підставі поданих позивачем документів, страховик визнав вказану вище подію страховим випадком та сплатив на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 160000,00 грн. 00 коп.
З метою визначення розміру понесеного матеріального збитку, позивач, звернувся до судового експерта для визначення розміру нанесеної йому шкоди.
Як вбачається з висновку судового експерта від 08 квітня 2024 року ринкова вартість автомобіля до ДТП становить 787186 грн. 00 коп., вартість відновлювального ремонту становить 1041372 грн. 75 коп., вартість матеріального збитку становить 1041372 грн. 75 коп.
Оскільки вартість ремонту транспортного засобу позивача більша за його ринкову вартість до настання ДТП він вважається фізично знищеним.
Відтак позивач просив стягнути з відповідача АТ «Державний ощадний банк України», як особи, відповідальної за заподіяння завданої шкоди, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 627186 грн. 00 коп.
Також позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., оскільки подія що трапилася порушила його життєдіяльність, вплинула на особисті сімейні стосунки та призвела до душевних хвилювань.
Крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача пеню та 3% річних за весь період невиконання зобов`язання в сумі 44411 грн. 04 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 січня 2025 року позов  ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.
Стягнуто з акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1  627186 грн. різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, 44411 грн. 04 коп. пені та 3% річних за період невиконання зобов`язання, 5000 грн. моральної шкоди, 7200 грн. витрат за проведення експертизи та 7864 грн. 97 коп. судового збору, а всього 691662 (шістсот дев`яносто одна тисяча шістсот шістдесят дві) грн.. 01 (одна) коп.
Рішення суду мотивоване тим, що сторонами не заперечується факт належності транспортного засобу «Reform 0405032G» номерний знак НОМЕР_2 АТ «Державний ощадний банк України», а також перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з вказаним товариством, тому шкода завдана внаслідок ДТП із вини водія підлягає відшкодуванню саме АТ «Державний ощадний банк України». На переконання суду, позивачем доведено розмір завданих йому збитків у сумі 787186 грн., частина яких була сплачена страховою компанією в межах страхового ліміту на суму 160000,00 грн., тому відповідно різницю завданих збитків у розмірі 627186,00 грн. зобов`язаний відшкодувати відповідач. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 слід стягнути різницю завданих збитків у розмірі 627186,00 грн.
Щодо стягнення з АТ «Державний ощадний банк України» пені та 3% річних суд зазначає наступне. 16 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою щодо відшкодування шкоди, яку відповідач отримав 01 травня 2024 року та відмовив позивачу у відшкодуванні шкоди. При подачі позову ОСОБА_1 надано розрахунок пені та 3% річних за період з 08 травня 2024 року (семиденний строк протягом якого відповідач мав виконати зобов`язання) по 05 серпня 2024 року (час звернення до суду), згідно якого пеня та 3% річних становить 44411 грн. 04 коп. Відповідачем не спростовано вказаний розрахунок та не надано свого контррозрахунку, ув`язку з чим судом приймається до уваги наданий позивачем розрахунок, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача.
Щодо стягнення з АТ «Державний ощадний банк України» моральної шкоди за невиплату страхового відшкодування суд зазначив наступне. Приймаючи рішення про стягнення з відповідача завданої позивачу моральної шкоди суд враховує глибину його душевних страждань, зміни в особистому житті та, виходячи з міркувань розумності, співрозмірності та справедливості, з урахуванням того, що моральна шкода відшкодовується не з метою збагачення, а носить компенсаційних характер завданим стражданням, приходить до висновку, про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він пережив та переживає на даний час. Враховуючи наведене вище, виходячи з підстав пред`явлення позову, а також обов`язку відповідача відшкодувати моральну шкоду, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У березні 2025 року представник АТ «Державний ощадний банк України» - адвокат Калюжний С.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, постановленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю..

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника АТ «Державний ощадний банк України» - адвоката Калюжного С.С. мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме справу розглянуто неповноважним складом суду, який підлягав відводу, оскільки суддя Биченко І.Я. неодноразово брав участь у розгляді справ, учасниками яких були сторони у цій справі, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Також, вказує, позивач в позовній заяві посилається на постанову, винесену судом першої інстанції від 21.05.2024 у справі №703/1229/24 як на доказ вини ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Проте, під час ухвалення даної постанови зважаючи на межі судового розгляду, суд не надав оцінки діям водія ОСОБА_1 на предмет їх відповідності Правилам дорожнього руху України, в межах справи №703/1229/24 не було встановлено ступеня та наявності вини кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди (володільців джерела підвищеної небезпеки) перед іншим із них. 
Вказує, що позивачем додано до позову висновок експерта №11 від 08.04.2024, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, що відбулось 16.03.2024, становить 1041313,00, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля становить 787186,00 грн. Проте, ДТП відбулось 15.03.2024, а не 16.03.2024. Отже, даний звіт не має відношення до предмету даного спору. Зазначає, що наданий позивачем звіт не містить інформації про вартість транспортного засобу після ДТП, а отже є неналежним та недостатнім доказом. Відповідач не був присутнім під час огляду експертом транспортного засобу. Стверджує, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу

Представник ОСОБА_1 – адвокат Петруніна В.В. вказує, що розгляд справи суддею Биченко І.Я. адміністративної справи №703/1229/24 про притягнення водія ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП – не може свідчити про упередженість судді, чи сформованої думки, щодо врегулювання цивільного спору, що наразі виник між сторонами.
Твердження відповідача, що суд неправомірно виніс рішення без проведення авто технічної експертизи для визначення вини кожного з водіїв безпідставне, оскільки у справах №703/1229/24 та 703/3162/24 надано оцінку діям кожного з водіїв.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2024 року по справі № 703/1229/24, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 85,000 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 15 березня 2024 року близько 14 години 10 хвилин в м. Сміла по вул. Павлова, керував автомобілем «Форд», номерний знак НОМЕР_2 та, в порушення вимог п.2.3 «б», 10.1 ПДР України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед початком руху із місця стоянки та зміною напрямку руху, а саме здійснення маневру розвороту ліворуч, водій не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху в результаті чого виїхав на середину проїзної частини де здійснив зіткнення з автомобілем «Джип» номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в попутньому напрямку, внаслідок зіткнення автомобіль «Джип» здійснив зіткнення з електроопорою №15. В результаті дорожньо-транспортної пригоди завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками.
Постанова набрала чинності 04 червня 2024 року.
Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2024 року, яка залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 17 січня 2025 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Тобто, враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 березня 2024 року, є встановленим і доказуванню не підлягає.
Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля «Jeep Cherokee» номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .
Відповідальність водія «Reform 0405032G» номерний знак НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СК «ББС Іншуранс», страховий ліміт 160000 грн.
18 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «СК «ББС Іншуранс» із заявою про виплату страхового відшкодування.
Як вбачається із платіжної інструкції №271951 від 14 травня 2024 року, ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування в сумі 160000 грн.
В той же час відповідно до висновку експерта №11 від 08 квітня 2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Jeep Cherokee» номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 16 березня 2024 року, становить 1041373 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Jeep Cherokee» номерний знак НОМЕР_1 пошкодженого при ДТП 16 березня 2024 року становить 787186 грн.
Як вбачається повідомлення судового експерта автотоварознавця Почтаренка О.Г. від 11 жовтня 2024 року, експертом зазначено, що вказана в висновку експерта дата ДТП 16.03.2024 є технічною помилкою (опискою), яка на результати досліджень не вплинула, оскільки під час розрахунку вартості досліджуваного автомобіля прийнято обмінний курс НБУ 1 долар, що дорівнює 38,6854 грн., який був актуальний на дату 15.03.2024.
16 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Державний ощадний банк України» із вимогою про виплату йому 627186 грн. 00 коп. вартості автомобіля, за вирахуванням 160000 грн. страхового відшкодування.
Судом встановлено та вбачається із платіжної інструкції №271951 від 14 травня 2024 року ОСОБА_1 АТ «СК «ББС Іншуранс» виплачено страхове відшкодування в сумі 160000 грн.
З наданого позивачем висновку експерта № 11 від 08 квітня 2024 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Jeep Cherokee» номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 16 березня 2024 року, становить 1041373,00 грн.
Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Jeep Cherokee» номерний знак НОМЕР_1 пошкодженого при ДТП 16 березня2024 року становить 787186,00 грн.
Також у вказаному висновку зазначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ , визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження.
Оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу позивача перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль є фізично знищеним, відтак ремонт вважається економічно необґрунтованим.
У поданій позовній заяві та в судовому засіданні позивач, як власник транспортного засобу «Jeep Cherokee» номерний знак НОМЕР_1 , визнав факт того, що належний йому транспортний засіб є фізично знищеним.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Щодо відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Сторонами не заперечується факт належності транспортного засобу «Reform 0405032G» номерний знак НОМЕР_2 АТ «Державний ощадний банк України», а також перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з вказаним товариством, тому шкода завдана внаслідок ДТП із вини водія підлягає відшкодуванню саме АТ «Державний ощадний банк України».
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2024 року по справі № 703/1229/24, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 850 грн.
Постанова вступила в законну силу 04 червня 2024 року.
Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2024 року, яка залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 17 січня 2025 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Тобто, враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 березня 2024 року, є встановленим і доказуванню не підлягає.
Так, суд першої інстанції вірно вказав, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 15 березня 2024, відбулась внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_2 . Між його неправомірними діями та шкодою завданою позивачу є безпосередній причинний зв`язок.
Апелянт звернув увагу на те, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не встановив обставини ДТП та ступінь вини осіб, що беруть участь у справі, а обмежився посиланням на рішення, ухвалене цим же суддею у іншій справі, а саме: постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21.05.2024 у справі №703/1229/24, під час ухвалення якої суд не надав оцінку діям водія ОСОБА_1 на предмет їх відповідності Правилам дорожнього руху України. Звертає увагу суду, що дана постанова в адміністративній справі не є преюдиційна у даній справі та не звільняє від доказування, також не являється належним, допустимим і достатнім доказом у даній справі та не повинна братися до уваги судом з огляду на те, що при винесенні постанови суд взагалі не досліджував дії чи бездіяльність учасників даної справи, тому постанова не є підставою звільнення від доказування як преюдиційна обставина. 
Дані доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 922/2391/16).
Преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14, провадження № 12-144гс18, від 20 квітня 2022 року у справі № 910/2615/18, провадження № 12-75гс21).
Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Отже, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (постанови Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17, від 15 листопада 2023 року у справі № 753/7014/20).
Виходячи з зазначеного, встановивши обставини, суд першої інстанції вірно, відповідно до вимог діючого законодавства, врахував преюдиційні рішення, а саме: постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21.05.2024 року у справі №703/1229/24 та постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2024 року у справі №703/3162/24, оскільки факти, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ є обов`язковими.
Щодо тверджень апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував наявність вини позивача у ДТП, так як з урахуванням обставин ДТП у діях позивача як власника джерела підвищеної небезпеки наявні всі елементи винної поведінки, а саме порушення правил дорожнього руху України, є необґрунтованими. 
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Черкаського апеляційного суду від 17 січня 2025 року у справі №703/3162/24 (провадження №33/821/82/25), якою переглядалася постанова Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2024 року, зроблено висновок про те, що викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що саме дії ОСОБА_1 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, є неспроможними. Таким чином, доказів, які б підтверджували б вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, під час судового розгляду здобуто не було. Тому, враховуючи усі обставини справи, докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
Таким чином, оскільки судовим рішенням у іншій справі, що набрало законної сили, встановлено факт відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та, оскільки, судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено факт наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції в даній справі вірно врахував, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 15 березня 2024 року, відбулася внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_2 , між його неправомірними діями та шкодою, завданою позивачу, є безпосередній причинний зв`язок.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (в редакції закону, який діяв на час подання позовної заяви), відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Окрім цього, згідно п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.
Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Тобто розмір страхового відшкодування фактично залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким, власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 753/21303/16-ц.
Відповідно до частин 1, 2 статті 28 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-ІХ (в редакції закону станом на час ухвалення судового рішення)  транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума:
матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
документально підтверджених витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки такого транспортного засобу на території України.
Пошкоджений в результаті ДТП автомобіль «Jeep Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , залишився у власника ОСОБА_1 .
З метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, колегією суддів було призначено судову авто товарознавчу експертизу.
Відповідно до Висновку експерта №СЕ-19/124-25/11479-АВ від 08.10.2025 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Jeep Cherokee» номерний знак НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження в ДТП 15.03.2024 року, станом на дату ДТП – 15.03.2024 року складала: 1025316,19 грн. Ринкова вартість автомобіля марки «Jeep Cherokee» номерний знак НОМЕР_1 на день настання дорожньо-транспортної пригоди 15.03.2024 до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складала: 606861 грн. Ринкова вартість автомобіля марки «Jeep Cherokee» номерний знак НОМЕР_1 після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 15.03.2024 складала: 30558,84 грн.
Приймаючи до уваги, що апелянт, серед доводів апеляційної скарги, ставив під сумнів висновок експерта №11 від 08 квітня 2024 року про вартість відновлювального ремонту автомобіля «Jeep Cherokee», що стало підставою призначення автотоварознавчої експертизи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів кладе в основу свого рішення висновок саме цієї експертизи.
З огляду на висновки даної експертизи, Газдюку РВ. підлягає відшкодуванню сума 576 302,16 грн. (606861 грн. – 30558,84 грн.). З урахуванням того, що страхова компанія «ББС Іншуранс» виплатила страхове відшкодування у сумі 160 000,00 грн., тому невідшкодована шкода становить 416 302,16 грн.
З огляду на викладене з АТ «Ощадбанк», як роботодавця винуватця ДТП, підлягають відшкодуванню збитки понесені позивачем внаслідок ДТП у розмірі 416 302,16 грн.

Щодо стягнення пені та 3% річних 
За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Постановою Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №918/631/19 вказано, що слід зазначити, що стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу). При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, провадження № 12-14гс18, зазначила, що положення ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, висловленими у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку. Оскільки, у АТ «Державний ощадний банк України» виникло грошове зобов`язання перед позивачем ОСОБА_1 , у якого в свою чергу внаслідок несвоєчасного виконання цих зобов`язань виникло право на застосування наслідків такого порушення.
16 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою щодо відшкодування шкоди, яку відповідач отримав 01 травня 2024 року та відмовив позивачу у відшкодуванні шкоди. При подачі позову ОСОБА_1 надано розрахунок пені та 3% річних за період з 08 травня 2024 року (семиденний строк протягом якого відповідач мав виконати зобов`язання) по 05 серпня 2024 року (час звернення до суду), згідно якого пеня та 3% річних становить 44411 грн. 04 коп.
Враховуючи, що колегією суддів визначено розмір відшкодування, який підлягає стягненню у сумі 416 302,16 грн., а тому при здійсненні перерахунку зазначених вимог позивача судом встановлено, що розмір пені становить 27 036,89 грн. та 3% річних - 3071,08 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди
Щодо стягнення з АТ «Державний ощадний банк України» моральної шкоди за невиплату страхового відшкодування суд першої інстанції врахував глибину душевних страждань позивача, зміни в особистому житті та, виходячи з міркувань розумності, співрозмірності та справедливості, з урахуванням того, що моральна шкода відшкодовується не з метою збагачення, а носить компенсаційних характер завданим стражданням.
Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він пережив та переживає на даний час. А тому, виходячи з підстав пред`явлення позову, а також обов`язку відповідача відшкодувати моральну шкоду, суд вірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.
Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.
Щодо доводів апеляційної скарги у тій частині, що суддя Биченко І.Я. не міг приймати участі у розгляді вказаної справи, оскільки ним було розглянуто справу №703/1229/24 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, то колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до частин першої-третьої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
Висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.
Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких відповідача не влаштовує.
06 серпня 2024 року суддею Биченком І.Я. було заявлено самовідвід у розгляді справи № 703/3162/24 з підстав того, що в провадженні судді Биченка І.Я. перебувала справа № 703/1229/24 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, за вчинення ним дорожньо – транспортної пригоди, яка мала місце 15 березня 2024 року за його участю та участю водія ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 був потерпілим у межах наведеної справи. Постановою від 21 травня 2024 року суд визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Водночас, під час ухвалення постанови суддя надав оцінку як діям ОСОБА_2 під час дорожньо – транспортної пригоди, як особи, що визнана винною у ДТП, так і діям ОСОБА_1 у тій же пригоді як потерпілого. 
Саме вказана обставина була підставою для заявлення самовідводу суддею Биченком І.Я., оскільки унеможливлювала прийняття участі при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийняття рішення по ній.
Однак, при розгляді даної цивільної справи про відшкодування шкоди, відсутні законні підстави, передбачені статтею 36 ЦПК України для відводу (самовідводу) судді першої інстанції Биченка І.Я., оскільки наявні постанови у справах про адміністративні правопорушення жодним чином не впливають на об`єктивність та неупередженість судді при формуванні позиції суду у спірних правовідносинах.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи обставини встановлені у справі, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні частині розміру шкоди, пені та 3% річних.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки фактично позовні вимоги позивача задоволені судом на 70,84%, тому на його користь підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 5615,95 грн., витрати за проведення експертизи у розмірі 5100,48 грн.
Однак, враховуючи ту обставину, що апеляційна скарга задоволена судом на 29,16 %, на користь банку підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4262,02 грн.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - адвоката Калюжного Сергія Сергійовича задовольнити частково.
Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 січня 2025 року змінити, стягнувши з акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 416 302,16 грн. різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, 27 036,89 пені та 3071,08 грн. 3% річних за період невиконання зобов`язання.
В решті рішення суду залишити без змін.
Здійснити перерозподіл судових витрат.
Стягнути з акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5615,95 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 5100,48 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4262,02 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 
Повний текст постанови виготовлено 08 грудня 2025 року.

Судді: