ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2026 року   Справа № 902/158/24 
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Юрчук М.І. 
секретар судового засідання Соколовська О.В.
скаржника Головного управління ДПС у Вінницькій області – Островерх Р.В.
арбітражного керуючого – Томашук М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.10.2025 у справі №902/158/24 (повний текст складено 03.11.2025)
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТ ЕЛЕКТРО"
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фін-Інвест Полісся" (ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН")
про банкрутство  
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 15.10.2025 у справі №902/158/24 відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 15.09.2025 про визнання поточних кредиторських вимог до боржника в сумі 1 204 061 874,95 грн пені.
Вказана ухвала мотивована тим, що нарахування пені за порушення вимог валютного законодавства після порушення справи про банкрутство ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН", є безпідставним.
Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.10.2025 у справі № 902/158/24 в частині відмови у задоволенні заяви ГУ ДПС у Вінницькій області про визнання поточних кредиторських вимог до ТОВ "Фін-інвест Полісся". Ухвалити рішення про задоволення заяви ГУ ДПС у Вінницькій області про визнання поточних кредиторських вимог до ТОВ “Фін-інвест Полісся” у розмірі 1 204 061 874,95 грн. Розгляд апеляційної скарги здійснити за участі представника апелянта
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає у даному випадку грошові вимоги ГУ ДПС у Вінницькій області до ТОВ “Фін-інвест Полісся” у розмірі 1 204 061 874,95 грн є поточними кредиторськими вимогами, які виникли під час процедури розпорядження майном боржника, а тому на такі вимоги не розповсюджується мораторій в силу ч.5 ст.41 КУзПБ.
20.10.2025 матеріали справи №924/517/24 надійшли до суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.10.2025 у справі №902/158/24 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та надати Північно-західному апеляційному господарському суду належні докази надіслання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами кредитору ТОВ "АГРОТРЕЙДЛЮКС".
25.11.2025 на адресу суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшла заява про усунення недоліків до якої долучено докази надіслання копії апеляційної скарги кредитору. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.10.2025 у справі №902/158/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на "13" січня 2026 р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №3. Запропоновано учасникам справи у строк до 29.12.2025 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України, та докази надсилання копії відзивів та доданих до них документів іншим учасникам справи.
09.12.2025 на адресу суду від арбітражного керуючого надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому арбітражний керуючий просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.10.2025 у справі №902/158/24 - без змін.
18.12.2025 на адресу суду від ТОВ "ЛОГІСТ ЕЛЕКТРО" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому кредитор просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.10.2025 у справі №902/158/24 залишити без змін.
В судовому засіданні у режимі відеоконференції представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги.
В судовому засіданні у режимі відеоконференції арбітражний керуючий заперечив доводи апеляційної скарги.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали суду, зазначає наступне.
Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/158/24 за заявою ТОВ "ЛОГІСТ ЕЛЕКТРО" до ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" про банкрутство.
Постановою суду від 11.10.2024 визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Белінську Н.О..
28.01.2025 до суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшла заява про визнання кредиторських вимог до боржника у сумі 2 000 406 967,88 грн.
24.02.2025 до суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшла заява про визнання конкурсних кредиторських вимог до боржника у сумі 540 137 769,00 грн.
Ухвалою суду від 19.06.2025 припинено повноваження ліквідатора ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" - арбітражного керуючого Белінської Н.О. Призначено ліквідатором ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" арбітражного керуючого Томашука М.С.
Ухвалою суду від 15.08.2025 заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 27.01.2025 про визнання грошових вимог до боржника задоволено частково. Визнано вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області до ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" у розмірі: 796 344 072,93 грн - пеня - шоста черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; 6 056,00 грн - витрати на сплату судового збору за подання заяви про визнання конкурсних кредиторських вимог - перша черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 27.01.2025 в частині визнання грошових вимог до боржника в сумі 1 204 061 874,95 грн пені та 1 020,00 грн штрафної санкції. Заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 24.02.2025 про визнання грошових вимог до боржника задоволено. Визнано вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код 44069150) до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬГОСПЛАН" у розмірі: 540 137 769,00 грн - основний платіж - третя черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; 135 036 822,00 грн - штрафні санкції - шоста черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів; 6 056,00 грн - витрати на сплату судового збору за подання заяви про визнання конкурсних кредиторських вимог - перша черга задоволення вимог кредиторів, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Судове засідання у справі № 902/158/24 призначено на 16.10.2025.
16.09.2025 до суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшла заява про визнання поточних кредиторських вимог до боржника у сумі 1 204 067 930,95 грн.
Вказана заява мотивована тим, що станом на 15.09.2025 до боржника існують не визнані судом поточні кредиторські вимоги у розмірі 1 204 061 874,95 грн, які складаються з наступних платежів:
- Пеня за порушення термінів розрахунків у ЗЕД 1 204 061 874,95 грн, з яких 0,00 грн - основний платіж, 0,00 грн - штрафна санкція, 1 204 061 874,95 грн - пеня.
Загальна сума поточних кредиторських вимог ГУ ДПС у Вінницькій області, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів складає 1 204 061 874,95 грн, з яких основний платіж 0,00грн, штрафна санкція та пеня 1 204 061 874,95 грн.
Заборгованість за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД підтверджується податковим повідомленням-рішенням №0415550706 від 20.12.2024, актом документальної позапланової невиїзної перевірки №38406/02-32-07-06/43162124 від 07.11.2024, розрахунком пені.
Зі змісту акту документальної позапланової невиїзної перевірки №38406/02-32-07- 06/43162124 від 07.11.2024 та розрахунку пені, податкового повідомлення-рішення №0415550706 вбачається, що моментом виникнення заявлених кредиторських вимог є період з 28.02.2024 по 30.09.2024, тобто у період процедури розпорядження майном боржника у справі №902/158/24 про банкрутство ТОВ "Сільгосплан".
Відповідно до Акту перевірки від 07.11.2024 вбачається, що ТОВ "Сільгосплан" було порушено строки розрахунків встановлених п. 5 ст. 13 ЗУ “Про валюту і валютні операції”, що тягне за собою. нарахування пені за кожен день прострочення в розмірі 0,3% сум неодержаних грошових коштів за договором в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом НБУ, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Так протягом 2023 року між ТОВ "Сільгосплан" та "JOLEEN MERCHANTS LTD" SEYCHELLES було укладено контракти з купівлі-продажу товару, (сільськогосподарська продукція). На виконання укладених контрактів ТОВ "Фін-інвест Полісся" відповідно до митних декларацій було поставлено “JOLEEN MERCHANTS LTD” SEYCHELLES сільськогосподарську продукцію.
Однак, в супереч встановлених граничних строків встановлених НБУ (180 календарних днів) відповідно до Постанови НБУ від 24.02.2022 №18, на рахунок ТОВ “Фін-інвест Полісся” не було отримано валютної виручки за поставлену “JOLEEN MERCHANTS LTD”, SEYCHELLES сільськогосподарську продукцію.
ГУ ДПС У Вінницькій області, згідно податкового повідомлення-рішення №0415550706 від 07.11.2024, яке прийнято за результатами вказаної вище перевірки, було нараховано ТОВ “Сільгосплан” 2 000 405 947,88 грн пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства за період від граничної дати отримання валютної виручки за укладеними контрактами.
Вказаний розмір пені складається із наступних періодів:
1) з дати порушення граничного терміну надходження валютної виручки по 27.02.2024 (дата порушення справи про банкрутство) становить 796 344 072,93 грн;
2) з 28.02.2024 по 30.09.2024 становить 1 204 061 874,95 грн.
Згідно розрахунку пені за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях ТОВ “Сільгосплан”, який додається до заяви, вбачається, що за період з 28.02.2024 по 30.09.2024 розмір пені становить 1 204 061 874,95 грн.
Згідно ч. 5 ст. 13 ЗУ "Про валюту і валютні операції" загальний розмір пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару). Зазначену вимогу ГУ ДПС у Вінницькій області було дотримано та 30.09.2024 ГУ ДПС у Вінницькій області припинено нарахування пені, оскільки подальше її нарахування призвело б до перевищення суми неодержаних грошових коштів за договорами, які укладалися між ТОВ "Сільгосплан" та "JOLEEN MERCHANTS LTD".
ГУ ДПС у Вінницькій області вказує, що відповідно до ч. 4 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.
Посилаючись на наведені обставини Головне управління ДПС у Вінницькій області вказує, що грошові вимоги у розмірі 1 204 061 874,95 грн є поточними кредиторськими вимогами, які виникли під час процедури розпорядження майном боржника, тобто з 28.02.2024 до 30.09.2024. 
Відповідно до повідомлення арбітражного керуючого Томашука М.С. від 01.10.2025 про розгляд кредиторської вимоги, арбітражний керуючий заявлені грошові вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області в сумі 1 204 061874,95 грн не визнає, оскільки нараховані санкції нараховані після порушення справи про банкрутство всупереч запровадженому судом мораторію.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 6 статті 12 ГПК України передбачено, що Господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Грошове зобов`язання (борг), згідно абз. 5 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
Судом встановлено, що у період із 25.10.2024 до 31.10.2024 Головним управління ДПС у Вінницькій області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" з питань дотримання вимог валютного законодавства України.
За результатами проведеної перевірки ГУ ДПС у Вінницькій обл. було складено Акт від 07.11.2024 за № 38406/02-32-07-06/43162124 на підставі якого ГУ ДПС у Вінницькій області було прийнято ППР від 20.12.2024:
- за №0388150709 на суму 1020,00 грн штрафних санкцій за неподання документів для перевірки.
- за №0415550706 на суму 2000405947,88 грн штрафних санкцій за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства.
Відповідно до Акту перевірки від 07.11.2024 вбачається, що ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" було порушено строки розрахунків встановлених п.5 ст.13 ЗУ "Про валюту і валютні операції", що тягне за собою нарахування пені за кожен день прострочення в розмірі 0,3% сум неодержаних грошових коштів за договором в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом НБУ, встановленим на день виникнення заборгованості.
Так протягом 2023 між ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" та "JOLEEN MERCHANTS LTD", SEYCHELLS було укладено контракти з купівлі-продажу товару (сільськогосподарська продукція).
На виконання укладених контрактів ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" відповідно до митних декларацій було поставлено “JOLEEN MERCHANTS LTD”, SEYCHELLES сільськогосподарську продукцію.
Однак всупереч встановлених граничних строків встановлених НБУ (180 календарних днів) відповідно до Постанови НБУ від 24.02.2022 №18 на рахунок ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" не було отримано валютної виручки за поставлену “JOLEEN MERCHANTS LTD”, SEYCHELLES сільськогосподарську продукцію.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ унормовані Законом України "Про валюту і валютні операції" №2473-VIII, який також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.
Стаття 13 Закону №2473-VIII визначає особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Так, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (ч. 1 ст. 13 Закону №2473-VIII).
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) (ч. 5 ст. 13 Закону №2473-VIII).
Згідно п.п. 54.3.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Наявність/відсутність підстав для нарахування грошового зобов`язання встановлюється під час здійснення заходів податкового контролю шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (п.п.62.1.3 ПК України).
Головним управління ДПС у Вінницькій області нараховано ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН" 2 000 405 947,88 грн пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства за період від граничної дати отримання валютної виручки за укладеними контрактами.
Вказаний розмір пені складається з наступних періодів:
1) з дати порушення граничного терміну надходження валютної виручки по 27.02.2024 (дата порушення справи про банкрутство) становить 796 344 072,93 грн;
2) з 28.02.2024 по 30.09.2024 становить 1 204 061 874,95 грн. 
Ухвалою суду від 15.08.2025 вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області визнано частково в сумі 796 344 072,93 грн як конкурсні.
Головне управління ДПС у Вінницькій області вважає, що вимоги в сумі 1 204 061 874,95 грн пені за період з 28.02.2024 по 30.09.2024 є поточними та просить їх визнати.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Процедура набуття кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство встановлена статтею 45 КУзПБ.
Визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку.
Відповідний висновок наведений Верховним Судом у постановах від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13, від 21.09.2020 у справі № 916/2878/14, від 04.11.2020 у справі № 904/9024/16.
З огляду на положення статей 45 - 47 КУзПБ, податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань по сплаті податків і зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу.
Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 59 КУзПБ з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Розгляд та визнання грошових вимог податкових органів у процедурах банкрутства здійснюється судами з врахуванням особливостей виникнення (припинення) податкових зобов`язань боржника згідно з вимогами ПК України, які є спеціальними нормами права, що регулюють ці питання, якщо такі зобов`язання виникають до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство.
За змістом частині чотирнадцятій статті 39 КУзПБ, з моменту відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 60 Кодексу України з процедур банкрутства у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу.
Після відкриття провадження у справі про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, тому щодо боржника норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні у порівнянні з іншими нормами чинного законодавства. При цьому, провадження у справі про банкрутство та судові процедури, які застосовуються до боржника, не схожі на провадження у справах, пов`язаних з розглядом позовних заяв чи скарг на дії органів державної влади.
Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи встановлено КУзПБ (згідно з його преамбулою).
Системний аналіз положень КУзПБ надає підстави для висновку, що провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Подібні за змістом висновки викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/420/16 та постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20, ухваленій у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду.
Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Іншого визначення поняття "пеня" ні Законом України "Про валюту і валютні операції", ні КУзПБ не містять.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні.
Частиною 3 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:
- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника) або перебування майна боржника, яке є предметом забезпечення, на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах;
- забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;
- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;
- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;
- не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Відповідно до ч. 8 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.
Поряд із цим, в силу положень частини п`ятої статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.
У даному випадку, зобов`язання з оплати пені на підставі податкового повідомлення-рішення №0415550706 від 20.12.2024 у боржника виник з 28.02.2024 до 30.09.2024 та становить 1 204 061 874,95 грн.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі №904/1693/19 також вказала, що при визначенні статусу кредиторських вимог (конкурсні чи поточні) у справі про банкрутство має враховуватися насамперед момент виникнення вимоги, а не строк її виконання.
В той же час, ухвалою суду від 27.02.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН", введено процедуру розпорядження майном боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Постановою суду від 11.10.2024 визнано боржника банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
Таким чином вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області до ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН", в подальшому ТОВ "Фін-Інвест Полісся", виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, але до визнання боржника банкрутом.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області до ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН", в подальшому ТОВ "Фін-Інвест Полісся", з оплати пені на підставі податкового повідомлення-рішення від 20.12.2024 №0415550706 є поточними кредиторськими вимогами, адже зобов`язання зі сплати пені виникло після відкриття провадження у справі про банкрутство і до визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
Верховний Суд у своїй постанові від 25.10.2022 у справі № 904/11261/15 (пункт 44) зазначає, що з огляду на положення частини п`ятої статті 41 КУзПБ, дія мораторію не поширюється на задоволення вимог поточних кредиторів, тобто дія зазначених положень не поширюється на вимоги до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.
Поряд із цим, в порушення частини п`ятої статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства суд першої інстанції застосував мораторій на вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області, що призвело до помилкового відхилення грошових вимог Головного управління ДПС у Вінницькій області.
Отже, у даному випадку, кредиторські вимоги апелянта складаються з пені за порушення за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на підставі податкового повідомлення-рішення №0415550706 від 20.12.2024 у сумі 1 204 061 874,95 грн, вимоги зі сплати якої виникли з 28.02.2024 до 30.09.2024, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство, нарахування пені не припадало на ліквідаційну процедуру, розрахунок пені є арифметично привальним, тому такі вимоги є поточними, до них не можуть бути застосовувані положення ст. 41 КУзПБ в частині мораторію нараховувати пеню, адже дані вимоги не є пенею, нарахованим на "основну" вимогу, а ця пеня і є основною вимогою. 
Отже, у цьому випадку, кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області складаються із пені, яка і є основною вимогою, вимоги зі плати якої виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність визнання кредиторських вимог Головного управління ДПС у Вінницькій області до ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН", в подальшому ТОВ "Фін-Інвест Полісся", а саме пені у сумі 1 204 061 874,95 грн.
Керуючись ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства, суд вважає, що кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області підлягають визнанню у розмірі 1 204 061 874,95 грн (пеня), які підлягають включенню до шостої черги задоволення кредиторських вимог, 6 056,00 грн судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог та 7 267,20 грн - витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (з врахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору так як апеляційна скарга подана через систему Електронний суд), які підлягають включенню до першої черги задоволення кредиторських вимог; 
В той же час, колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на положення ч. 1 ст. 59 КУзПБ, відповідно до яких з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.
Адже у даному випадку вимоги з оплати пені виникли до введення ліквідаційної процедури, а апелянт припинив нарахування пені до визнання боржника банкрутом. Таким чином, апелянтом при заявлені кредиторських вимог були враховані положення ч. 1 ст. 59 КУзПБ.
Таким чином, у даному випадку відсутні підстави застосування положень як статті 41, так і статті 59 КУзПБ.
Колегія суддів у своїх висновках звертаєтся до правових висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 07.10.2025 у справі №916/2283/24.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Пунктом 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно із частиною першою 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, зокрема, не з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про визнання кредиторських вимог.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.10.2025 у справі №902/158/24 задоволити.
Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 15.10.2025 у справі №902/158/24 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким задоволити заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 15.09.2025 про визнання поточних кредиторських вимог до боржника.
Визнати поточні кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фін-Інвест Полісся" (ТОВ "СІЛЬГОСПЛАН") в сумі 1 204 061 874,95 грн пені (шоста черга задоволення вимог кредиторів), 6056 грн витрат по сплаті судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог (перша черга задоволення вимог кредиторів), 7 267,20 грн - витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (перша черга задоволення вимог кредиторів).
2. Матеріали оскарження ухвали у справі №902/158/24 повернути до Господарського суду Вінницької області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "16" січня 2026 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю. 

Суддя   Розізнана І.В. 

Суддя   Юрчук М.І.