ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" грудня 2025 р. Справа № 921/248/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.
суддів Галушко Н.А.
Желіка М.Б.
секретар судового засідання Стронська А.І.
розглянув апеляційну скаргу Скалатської міської ради
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.10.2025 (повне рішення складено 17.010.2025, суддя І.П. Шумський)
у справі № 921/248/25
за позовом Фермерського господарства «Калина-2008», с. Городниця,
до відповідача Скалатської міської ради, Тернопільська область, м. Скалат 
про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі

за участю представників:
від позивача – не з`явився 
від відповідача – Гуцалюк А.Р.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 09.10.2025 задоволено позовні вимоги Фермерського господарства «Калина-2008» про визнання поновленим (укладеним на новий строк) договору оренди землі від 14.03.2018, укладеного Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області (як орендодавцем) та Фермерським господарством Калина-2008, шляхом визнання укладеною додаткової угоди № 1 до даного договору в редакції, наведеній у прохальній частині позову, а також стягнув із Скалатської міської ради на користь Фермерського господарства «Калина-2008» – 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 15 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням місцевого господарського суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.10.2025 у справі № 921/248/25 у частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу з Скалатської міської ради на користь ФГ «Калина-2008» у розмірі 15 000 грн; ухвалити нове рішення в цій частині, яким зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу з 15 000 грн до 5 000 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 07.11.2025, склад колегії з розгляду справи № 921/248/25 визначено: головуючий суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Желік М.Б. 
Західний апеляційний господарський суд в ухвалі від 17.11.2025 відкрив апеляційне провадження та призначив розгляд апеляційної скарги Скалатської міської ради, поданої на рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.10.2025 у справі № 921/248/25 на 20.11.2025.
08.12.2025 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 921/248/25.
При ухваленні вказаного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що орендар належно виконував умови договору, своєчасно заявив про намір його поновлення та продовжував користуватися земельною ділянкою, тоді як орендодавець у встановлений законом строк не прийняв рішення про відмову в поновленні договору, що свідчить про його поновлення в силу приписів ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». Щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції виходив з того, що позивач реалізував гарантоване Конституцією та процесуальним законом право на професійну правничу допомогу, належним чином заявив клопотання про їх відшкодування у встановлений процесуальним законом строк та подав належні й допустимі докази понесення витрат на оплату послуг адвоката, підтверджені договором про надання правової допомоги, додатком до нього, платіжними документами та актом виконаних робіт. Оцінивши характер і складність спору, обсяг виконаних адвокатом процесуальних дій, тривалість розгляду справи, кількість судових засідань, а також відсутність належних заперечень і доказів неспівмірності заявлених витрат з боку відповідача, суд дійшов висновку про реальність, необхідність і розумність витрат на правничу допомогу у фіксованому розмірі 15 000 грн та поклав їх відшкодування на відповідача.
Відповідач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду, оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.
У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначив, що суд першої інстанції без належної оцінки дотримання критеріїв дійсності, необхідності, розумності та співмірності витрат, передбачених ст.126 ГПК України та усталеною практикою Верховного Суду і Європейського суду з прав людини, поклав на нього обов`язок відшкодувати витрати на правничу допомогу у фіксованому розмірі 15000 грн.
На думку відповідача, місцевий суд не надав йому належної процесуальної можливості висловити заперечення щодо заявлених витрат, чим порушив принципи змагальності та рівності сторін, а обсяг виконаних адвокатом робіт і характер спору як типового земельного не свідчать про необхідність компенсації витрат у заявленому розмірі. Крім того, відповідач зазначив про невідповідність між сумою витрат, зазначеною у позовній заяві (20 000 грн) та умовами договору про надання правової допомоги з фіксованим гонораром 15 000 грн, що ставить під сумнів реальність і обґрунтованість витрат, заявлених до стягнення. З огляду на викладене, вважає, що суд першої інстанції не навів мотивів визнання саме 15 000 грн розумними та співмірними витратами, не перевірив їх реальність і необхідність, у зв`язку з чим рішення в цій частині підлягає зміні, а розмір витрат на професійну правничу допомогу — зменшенню до 5 000 грн як такого, що відповідає фактичному обсягу наданих послуг та вимогам процесуального закону.
Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому висловив свої заперечення на доводи апелянта, покликаючись, зокрема, на таке:
Професійна правнича допомога надавалась позивачу адвокатом на підставі чинного договору від 17.05.2021 та додатку до нього, яким погоджено фіксований гонорар у розмірі 15 000 грн. Вказана сума є реально понесеною, підтвердженою квитанцією про оплату та актом виконаних робіт, а обсяг наданих послуг включав підготовку процесуальних документів, заяв і клопотань, а також участь адвоката у судових засіданнях у справі.
Клопотання про розподіл судових витрат подано позивачем у межах строків, визначених ч. 8 ст. 129 ГПК України, із долученням усіх належних доказів та з одночасним направленням його відповідачу через систему «Електронний суд». Апелянт був належним чином повідомлений та мав реальну можливість подати заперечення або заявити клопотання про зменшення витрат у порядку ст. 126 ГПК України, однак таким правом не скористався.
Доводи відповідача про завищеність витрат та «типовий» характер спору не підтверджені жодними доказами і не відповідають вимогам процесуального закону, оскільки обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє відповідне клопотання. 
Зазначив, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер спору, обсяг виконаних адвокатом робіт, кількість судових засідань, значення справи для позивача та дійшов правильного висновку про розумність і співмірність заявленої до відшкодування суми.
Відтак, вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу відповідає вимогам закону та практиці Верховного Суду, а доводи апеляційної скарги не впливають на правильність його ухвалення і не є підставою для скасування чи зміни судового рішення.
Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.
В дане судове засідання в режимі відеоконференції з`явився представник відповідача, який підтримав свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази в сукупності з апеляційною скаргою, судова колегія зазначає наступне:
За змістом ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом апеляційної інстанції не встановлено порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права місцевим судом, які відповідно до ст.277 ГПК України є підставами для скасування або зміни судового рішення, відтак, в апеляційному порядку перевіряється правильність висновків суду першої інстанції виключно в оскаржуваній частині, а саме щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.
У позовній заяві позивачем повідомлено суд, що Фермерське господарство «Калина-2008» очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в сумі 20 000,00 грн. 
03.10.2025 позивачем подано клопотання про розподіл судових витрат, у якому для визначення розміру судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, останній просив долучити до матеріалів справи копії наступних документів: договору про надання правової допомоги від 17.05.2021; додатку від 16.04.2025 за №16/04/25-1083 до договору про надання правової допомоги від 17.05.2021; квитанції до прибуткового касового ордера №16/04/25 від 16.04.2025; акту виконаних робіт (наданих юридичних послуг) від 02.10.2025. Зазначене клопотання направлено та доставлено до Електронного кабінету відповідача 02.10.2025 (квитанція № 4658761, а.с.221).
17.05.2021 між адвокатом Покотилом Ю.В. та Фермерським господарством "Калина - 2008" укладено договір про надання правової допомоги, згідно з п. 1 якого клієнт доручає адвокату захист та представництво прав та інтересів ФГ «Калина-2008» в усіх правоохоронних органах, органах державної реєстрації, органах державної виконавчої служби України, судах усіх інстанцій та юрисдикцій, з усіма правами, наданими позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, потерпілому, стягувачу та боржнику, окрім права укладення мирової угоди, і адвокат приймає на себе виконання цього доручення.
Відповідно до п. 2 договору, клієнт уповноважує адвоката при виконанні доручення здійснити всі передбачені або не заборонені законом дії для максимального задоволення законних інтересів клієнта. При цьому, адвокат керується власною уявою стосовно змісту, форм, методів, послідовності і часу здійснення своїх професійних прав і обов`язків щодо оптимального варіанту виконання доручення клієнта.
Згідно з п. 3 договору, сторонами погоджено гонорар за надання правової допомоги клієнту, який передбачено в окремому додатку до договору або в акті виконаних робіт (наданих послуг).
16.04.2024 між адвокатом та клієнтом укладено додаток № 16/04/25-1083 до договору про надання правової допомоги від 17.05.2021, укладеного між адвокатом Покотилом Ю.В. та ФГ «Калина - 2008», згідно з п. 1 якого клієнт доручає адвокату збір та витребування необхідних документів, підготовку, оформлення позовної заяви, додатків до позовної заяви та інших заяв по суті, заяв та клопотань з процесуальних питань, захист та представництво інтересів ФГ «Калина-2008» в суді першої інстанції у справі про визнання поновленим договору оренди землі щодо земельної ділянки за кадастровим номером 6124685700:01:001:1083, з усіма правами, без обмежень, наданих позивачу, відповідачу та третій особі, окрім права укладення мирової угоди і адвокат приймає на себе виконання цього доручення.
У п. 2 додатку до договору сторони погодили гонорар за надання правової допомоги клієнту в розмірі 15 000 грн. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару враховано: обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності; необхідність досвіду для його успішного завершення; професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, професійні здібності адвоката; обсяг зайнятості адвоката, вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; необхідність виїзду у відрядження. Сторонами визначено порядок обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, відсоток від суми стягнення) і порядок його внесення (авансування, оплата за результатом тощо). Клієнту роз`яснено, що внесений ним гонорар - це оплата праці адвоката за виконання доручення по даній угоді.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи квитанції до прибуткового касового ордера № 16/04/25 від 16.04.2025, адвокатом Покотилом Ю.В. прийнято від ФГ «Калина - 2008» кошти в сумі 15000 грн. 
02.10.2025 між клієнтом та адвокатом складено акт виконаних робіт (наданих юридичних послуг) відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 17.05.2021, а також додатку № 16/04/25-1083 до нього, відповідно до змісту якого, адвокатом здійснено збір та витребування необхідних документів, підготовку, оформлення позовної заяви, додатків до позовної заяви та інших заяв по суті, заяви про забезпечення позову, заяв та клопотань з процесуальних питань, участь в судових засіданнях та представництво інтересів ФГ «Калина-2008» в Господарському суді Тернопільської області у справі № 921/248/25, вартістю 15 000 грн.
За змістом зазначеного акта, послуги виконані своєчасно та в належному обсязі, претензій з приводу виконання умов договору про надання правової допомоги від 17.05.2021, а також додатку №16/04/25-1083 до нього адвокат та клієнт один до одного не мають.
Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Покотило Ю.В. відповідно до умов договору від 17.05.2021, додатку № 16/04/25-1083 від 16.04.2024 до вказаного договору, ордера на надання правової допомоги серії ВО № 1103025 від 18.04.2025, від імені ФГ «Калина-2008» здійснював представництво інтересів позивача у даній справі, зокрема підготував та подав позовну заяву від 18.04.2025 з додатками; клопотання від 21.05.2025 з додатками; заяву від 26.05.2025 про забезпечення позову з додатками; відповідь на відзив від 08.06.2025 з додатками; клопотання від 02.10.2025 з додатками, а також приймав участь в судових засіданнях 23.06.2025, 17.07.2025, 02.10.2025, 09.10.2025.
Оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення витрат на правничу відсутні, з огляду на таке:
Як було зазначено вище, у позовній заяві Фермерське господарство "Калина - 2008" повідомило суд про орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн та заявило про намір їх відшкодування, а 03.10.2025 позивачем подано клопотання від 02.10.2025 про розподіл судових витрат на суму 15 000 грн разом із належними доказами понесення таких витрат.
За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України урегульовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як зазначено судом першої інстанції, клопотання від 02.10.2025 з доданими до нього доказами понесення витрат на правову допомогу представником позивача подано до суду 03.10.2025. Вказане клопотання через систему «Електронний суд» надіслано відповідачу та отримано ним 02.10.2025.
Тобто, вказане клопотання подане з дотриманням строків ч.8 ст. 129 ГПК України, до закінчення судових дебатів, які проводились 09.10.2025.
Наведеним спростовуються заперечення відповідача щодо порядку подачі такого клопотання.
Як вбачається з матеріалів справи, у період з 03.10.2025 до 09.10.2025 від відповідача не надходило письмових заперечень щодо заявленої суми витрат на правову допомогу, що підтверджується відсутністю відповідних документів у справі.
Відповідно до статті 131 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Чинним процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Постановою у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, та у постанові від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19.
У відповідності до позиції Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 12.05.2021 у справі № 235/4969/21, розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу наданих послуг, а отже є визначеним. 
У постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Як вбачається з матеріалів справи, у п. 2 додатку до договору про надання правової допомоги від 17.05.2021 сторони погодили гонорар за надання правової допомоги клієнту в розмірі 15 000 грн. Отже, вказана сума є визначеною та не залежить від обсягу наданих послуг послуг. 
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях від 12 жовтня 2006 у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір — обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у додатковій постанові у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Таким чином, суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. 
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Згідно зі ст. 74 ГПК України, обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За змістом ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, враховуючи, що сторонами договору від 17.05.2021 про надання правової допомоги та додатку № 16/04/25-1083 від 16.04.2024 до нього погоджено гонорар адвоката у фіксованому розмірі, ухвалення рішення про задоволення позову, відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а також беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, характер спору, принцип співрозмірності заявлених до стягнення витрат на правову допомогу заявленій вимозі та їх розумності, з урахуванням п.1 ч.4 ст.129 ГПК України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачу підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15 000 грн. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, належно оцінив докази та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.
Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні вимог апеляційної скарги Скалатської міської ради відмовити.
Рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.10.2025 у справі № 921/248/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складено 19.12.2025.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік