Номер провадження: 33/813/2302/25
Номер справи місцевого суду: 522/1375/25 
Головуючий у першій інстанції Переверзева Л. І. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2025 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Подуст Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 29 жовтня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст протоколу про адміністративне правопорушення
17.01.2025 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 223679 за ч.1 ст.130 КУпАП.
За вказаним протоколом 17.01.2025 о 23:22 ОСОБА_1 в м.Одеса по вул.Канатна, 87, керував транспортним засобом - електросамокатом JET, з явними ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на місці зупинки або в медичному закладі у встановленому законодавством порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 29.10.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 29.10.2025 і закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Скарга обґрунтована тим, що: 
- судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини справи, дано неправильну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що стало причиною ухвалення помилкового рішення;
- в день події він ( ОСОБА_1 ) рухався на самокаті (кік-скутері), який не приводиться в рух електродвигуном та не відноситься до транспортних засобів. Зокрема вказаний самокат приводиться в рух мускульною силою шляхом відштовхування ногою від поверхні;
- при зупинці працівниками поліції він дійсно відмовився від проходження огляду на місці зупинки, а про проходження огляду в медичному закладі йому працівниками поліції у встановленому законодавством порядку не роз`яснювалось;
- в протоколі відсутні данні стосовно засобу, на якому він рухався.
В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про час, дату та місце розгляду справи, не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Під час вирішення питання про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, судом апеляційної інстанції враховано, що за положеннями ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи за адміністративним правопорушенням за ст.130 КУпАП не є обов`язковою.
Крім того, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).
З огляду на зазначене, враховуючи положення ч.6 ст.294 КУпАП, у суду апеляційної інстанції відсутні перешкоди для розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується такими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 223679, за яким 17.01.2025 о 23:22 ОСОБА_1 в м.Одеса по вул. Канатна, 87, керував транспортним засобом - електросамокатом JET, з явними ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на місці зупинки або в медичному закладі у встановленому законодавством порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Вказаний протокол підписано поліцейським та ОСОБА_1 ;
-відеозаписами, долученими до матеріалів справи, які містяться на оптичному диску у двох файлах. Так файлом «ЕПР1….+чат» зафіксовано факт руху електросамокату під керуванням, як згодом встановлено, ОСОБА_1 , по велосмузі, за що був зупинений працівниками поліції. У файлі «ЕПР1….+ча» міститься відеозапис з двох бодікамер поліцейських 471312 та 473728. Вказаними відеозаписами встановлено, що після зупинки електросамокату під керуванням ОСОБА_1 , працівник поліції назвав водієві причину зупинку та під час спілкування виявив у водія ознаки алкогольного сп`яніння, які наголосив останньому та запропонував пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, зокрема неодноразово було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, або проїхати до медзакладу, на що водій тривалий час не надавав прямої відповіді. Працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки ухилення від проходження огляду та наслідки відмови від проходження огляду. Після того, як працівник поліції дістав із службового автомобіля прилад Драгер та роз`яснив водієві його обов`язок проходити огляд за вимогою поліцейського, водій погодився на складення протоколу про адміністративне правопорушення, тоді поліцейський задав уточнююче питання: «Тобто Ви відмовляєтесь?», на що ОСОБА_1 сказав: «Так», на повторне запитання поліцейського: «Ви відмовляєтесь від проходження огляду?», ОСОБА_1 знов відповів: «Так» (відео з бодікамери 471812 у проміжку часу запису на оптичному диску 09:40 – 09:45 хв, відео з бодікамери 473728 у проміжку часу запису на оптичному диску 33:45-34:08 хв). Після цього розпочато процедуру складання адмінматеріалів, роз`яснено водієві його права та обов`язки, ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення, копію якого вручено ОСОБА_1 , якого відсторонено від керування;
- направленням на огляд до медзакладу від 17.01.2025, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння та про відмову від проходження огляду в медичному закладі;
-довідкою про отримання посвідчення водія та про відсутність повторності вчинення адмінправопорушення, якими, зокрема, підтверджено статус водія та правильність кваліфікації за ч.1 ст.130 КУпАП.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абз.2,4 ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух"). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (ст.52 цього Закону). За положеннями ч.2 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
За змістом абзаців 3 та 5 ч.2 ст.16 вказаного Закону водій зобов`язаний: виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи. 
Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція).
Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додано оптичний диск, який містить два файли відеозаписів: 1 файл - відеозапис з відеореєстратора, що встановлений всередині службового автомобіля поліцейських, яким зафіксовано факт руху електросамоката, як згодом було встановлено під керуванням ОСОБА_1 , та 2 файл – відеозапис з двох бодікамер поліцейських щодо обставин, за якими складено адмінматеріали відносно ОСОБА_1 . 
Долучені відеозаписи повністю відображають події, за якими складено протокол про адміністративне правопорушення у цій справі. При цьому, поліцейськими дотримано процедуру, за якою у встановленому законом порядку водієві неодноразово запропоновано проходження огляду як на місці зупинки, так і в медзакладі, роз`яснено наслідки ухилення від проходження огляду та наслідки відмови від проходження огляду, в результаті чого водій висловив однозначну категоричну відмову від проходження огляду та погодження на складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього. 
Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний та допустимий доказ у справі. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.
Доводи апелянта, що йому не роз`яснювалось поліцейськими про проходження огляду в медзакладі спростовуються вказаними відеозаписами, зокрема відео з бодікамери 471812 у проміжку часу запису на оптичному диску 01:27-01:33, 02:10 – 02:48, відео з бодікамери 473728 у проміжку часу запису на оптичному диску 26:22 -34:38)
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки керував самокатом, який приводиться в рух мускульною силою, а не електродвигуном, тому не є механічним транспортним засобом у розумінні п.1.10 ПДР, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Так, відеозапис, що міститься у файлі «ЕПР1….+чат», свідчить про керування ОСОБА_1 саме електросамокатом, а не самокатом, який приводиться в рух за допомогою мускульної сили шляхом відштовхування ногою від поверхні.
Крім того, відеозапис з бодікамери 473728 свідчить про те, що поліцейський детально ознайомився із транспортним засобом, яким керував ОСОБА_1 (файл «ЕПР1….+ча» час запису на оптичному диску 42:00-42:30), та в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив про керування ОСОБА_1 саме електросамокатом Jet. При цьому, відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, і протоколом про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до норм ст.256 КУпАП, уповноваженою державою особою у відповідності до вимог Інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», зауважень до нього подано не було. Крім того, під час ознайомлення зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним електросамокатом, не посилався на те, що вказаний самокат приводиться в рух мускульною силою шляхом відштовхування ногою від поверхні та підписав протокол без будь-яких зауважень.
Отже, керування ОСОБА_1 електросамокатом зафіксовано відеозаписом та протоколом про адміністративне правопорушення, які в розумінні положень ст.251 КУпАП, є доказами у справі про адміністративне правопорушення.
Посилання апелянта, що він керував кік-скутером, що приводиться в рух мускольною силою шляхом відштовхування ногою від поверхні, апеляційний суд розцінює виключно як лінію захисту з метою уникнення відповідальності.
Слід зазначити, що відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, зі змінами, при розгляді адміністративних справ, зокрема, за ст.130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст.121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №13-06.
За положеннями ст.121 КУпАП під транспортними засобами у ст.ст.121-126, 127-1 - 128-1, ч.1 і 2 ст.129, ст.ст. 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Пункт 1.10 ПДР України передбачає, що транспортний засіб – пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Вказаний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування. В свою чергу, механічний транспортний засіб – транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Аналіз наведених термінів свідчить про те, що поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати так: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і електросамокат, і в вузькому – механічний транспортний засіб.
Слід зазначити, що 23.03.2023 набрав чинності Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», яким визначено, що легкий персональний електричний транспортний засіб – колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
Вказаним законом внесені зміни до Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, визначено, що:
-електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії;
- легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
Отже, фактично електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнані транспортними засобами.
В цьому контексті апеляційний суд також приймає до уваги правовий висновок, викладений у постанові ККС ВС від 15.03.2023 у справі №127/5920/22 (провадження №61-10553св22), за яким використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
У зв`язку з тим, що електричні самокати Jet не підлягають державній реєстрації, використання загальнодоступних джерел Інтернету для встановлення характеристики транспортного засобу не суперечить правовим нормам.
Протоколом про адміністративне правопорушення зафіксовано керування ОСОБА_1 електросамокатом марки Jet, тобто з урахуванням наведеного аналізу правових норм він керував легким персональним електричним транспортним засобом, який відноситься до категорії транспортних засобів.
Крім того, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що доступом до такого самокату у ОСОБА_1 був додаток на його мобільному пристрої, який без авторизованого входу не запускається та не припиняється, що також свідчило, що ОСОБА_1 просив поліцейських надати йому час, щоб завершити поїздку в місці його зупинки поліцейськими.
Більш того, Угодою користувача, яка розміщена на сайті компанії Jet.ua, в п. 4.3 встановлено, що користувач протягом оренди має дотримуватися Правил дорожнього руху та інших вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України. Також Угода містить заборону використання транспортного засобу у стані алкогольного, наркотичного, токсичного чи будь якого іншого сп`яніння, під впливом лікарських препаратів, що погіршують реакцію та увагу, у хворобливому чи стомленому стані, що ставить під загрозу безпеку руху та оточуючих. 
Слід звернути увагу, що частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Отже, суб`єктом вказаного правопорушення є, зокрема, особа, яка керує транспортним засобом з ознаками сп`яніння та відмовилась від проходження огляду. При цьому, вказана норма закону передбачає відповідальність осіб, які керують всіма транспортними засобами, а не лише механічними транспортними засобами та не розділяє транспортні засоби на механічні, електричні чи будь-які інші. При цьому слід зазначити, що особа, яка керує електричним транспортним засобом, вважається водієм. Незалежно від того, чи потрібне посвідчення водія для конкретного електричного транспортного засобу (залежно від його потужності), людина, яка управляє ним, є водієм і на неї поширюються правила дорожнього руху.
З урахуванням того, що Законом України «Про дорожній рух» передбачений обов`язок водіїв транспортних засобів, до категорії яких також відноситься електросамокат, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані сп`яніння, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що на таких водіїв також розповсюджується обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР України щодо проходження на вимогу поліцейського медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також п. 2.9а щодо заборони керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, навіть з урахуванням того, що такий обов`язок закріплений в розділі ІІ ПДР України, який регулює права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки є особою, яка керувала транспортним засобом - електросамокатом JET з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилась від проходження у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено. 
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд дійшов висновку, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395.
Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку місцевого суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду – залишенню без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 29 жовтня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А.Артеменко