КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2026 року справа №320/4102/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов  ОСОБА_1  (електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (адреса: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, буд. 4А, код ЄДРПОУ 42552598) про визнання протиправним та скасування індивідуального акта,
встановив:
Зміст позовних вимог.
Представник позивача ОСОБА_1 звернулась у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом (документ сформований у системі "Електронний суд") до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, у якому просить суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 23.12.2024 про скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 25.10.2021 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" ОСОБА_1 ;
-стягнути з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, в тому числі витрати на послуги адвоката у сумі 15 000 грн.
Процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Вісьтак М. Я.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити одноособово суддею Вісьтак М. Я., у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позиція учасників справи. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, ОСОБА_1 , набув громадянство України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" та отримав тимчасове посвідчення громадянина України. Він зобов`язався протягом двох років припинити громадянство рф, однак не зміг виконати це з об`єктивних причин: спочатку через пандемію COVID-19, а згодом - через розірвання дипломатичних відносин між Україною та рф, що унеможливило звернення до консульських установ рф. У зв`язку з цим, позивач подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, проте Державна міграційна служба відмовила у її прийнятті. Надалі на підставі невиконання зобов`язання припинити іноземне громадянство Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області скасувало раніше ухвалене рішення про оформлення громадянства України. ОСОБА_1 вважає таке рішення протиправним, оскільки воно не враховує наявність незалежних причин, які унеможливлюють припинення громадянства рф, тому подав до суду позов, який просить задовольнити у повному обсязі.
Щодо відзиву на позовну заяву. 
18.02.2025 року від уповноваженого представника Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області надійшов письмовий відзив на позовну заяву (документ сформований у системі "Електронний суд"), із змісту якого вбачається, що останній просить суд у задоволенні позову відмовити.
Так, сторона відповідача вказала, що оскаржуване рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийнято на підставі статті 21 Закону №2235-ІІІ, відповідно до якої рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства. Відповідно відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не було виконано зобов`язання припинити громадянство рф, а незалежних від нього причин неотримання документа про припинення не існувало. Позивач у період з 25.10.2021 по 25.10.2023 мав достатньо часу аби зібрати всі необхідні документи та відповідно до вимог чинного законодавства України припинити громадянство рф, однак у визначений законодавством термін позивачем не надано підтверджуючих документів про припинення іноземного громадянства та не надано документ про припинення громадянства рф, що і стало підставою не виконання позивачем зобов`язання припинити іноземне громадянство. З огляду на викладене, відповідач вважає, що ним не допущено протиправних дій чи бездіяльності по відношенню до позивача, тому за таких обставин твердження ОСОБА_1 не можуть бути визнані обґрунтованими.
Щодо відповіді на відзив.
Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 подала до суду письмову відповідь на відзив (документ сформований у системі "Електронний суд").
Так, із змісту вказаної відповіді на відзив вбачається зокрема, що доводи відповідача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник вказує, що Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області продовжує ігнорувати факт набрання чинності змінами в законодавстві, а саме Законом України № 3897-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України". Так, 25.08.2024 набрав чинності пункт 5 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення", яким закріплено пролонгацію для громадян рф та білорусі, які набули громадянство в період з 24.02.2020, строку для виконання зобов`язання припинити іноземне громадянство та подати відповідний документ про це - 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні. При цьому норма п. 5 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3897-ІХ є спеціальною в частині строку виконання зобов`язання над нормою ч. 5 ст. 8 Закону України "Про громадянство України". Отже, на момент прийняття Центральним міжрегіональним управлінням державної міграційної служби у м. Києві та Київській області оскаржуваного рішення строк виконання зобов`язання припинити іноземне громадянство становив 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в України, що свідчить, що строк виконання ОСОБА_1 зобов`язання не сплив, відтак, очевидно, що прийняття міграційним органом оскаржуваного рішення з підстави невиконання зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту набуття громадянства України суперечить чинному законодавству України, в тому числі Закону № 3897-ІХ.
Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Встановлені судом фактичні обставини справи. 
На підставі письмових доказів, поданих сторонами, суд встановив наступне.
Копією відповіді Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, що міститься у матеріалах, вбачається, що відповідач прийняв рішення про скасування рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 25.10.2021 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 .
Адвокатським запитом від 10.01.2025 № 10/01/25 підтверджується, що представник позивача звертався до відповідача з проханням надати копію рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 23.12.2024 про скасування рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 25.10.2025 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 .
Так, супровідним листом Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про надання копій документів підтверджується, що відповідач направив на адресу представника копій витребуваних рішень.
Серед доказів, наданих позивачем, також вбачається копія зобов`язання припинити іноземне громадянство від 06.08.2020, із змісту якого вказано, що ОСОБА_1 зобов`язався протягом двох років з моменту набуття останнім громадянства України припинити громадянство (підданство) рф.
На підставі копії заяви про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням встановлено, що 25.10.2021 прийнято рішення оформити ОСОБА_1 набуття громадянства України за територіальним походженням.
Зі змісту копії подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України від 23.12.2024 вказано, що 06.08.2020 ОСОБА_1 надав зобов?язання припинити громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України. Однак, інформація щодо виконання зобов`язання про припинення ОСОБА_1 громадянства російської федерації в ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, відсутня. Таким чином, ОСОБА_1 не виконано відповідно до частини п??ятої статті 8 Закону зобов?язання припинити громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України, а незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства немає.
До матеріалів справи також додане тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 , яке видане 15.12.2021 ОСОБА_1 .
Копією декларації про відмову від іноземного громадянства підтверджується, що позивач відмовився від іноземного громадянства (підданства) рф, а також зобов`язався повернути паспорт громадянина російської федерації до уповноважених органів цієї держави, зобов`язався не користуватись правами громадянина (підданого) рф і не виконувати обов`язків, передбачених законодавством російської федерації.
Відповідно до супровідного листа Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про надання інформації, вказано що було розглянуто звернення сторони позивача та зокрема встановлено, що у ОСОБА_1 відсутні підстави для подання декларації про відмову від громадянства російської федерації, у зв`язку з чим декларацію про відмову від громадянства російської федерації від 24.07.2023 було повернуто.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Застосоване судом законодавство.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України "Про громадянство України" від 18.01.2001 №2235-III (далі - Закон №2235-III, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до визначень понять, які містить частина 1 статті 1 Закону №2235-III громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.
Статтею 6 Закону № 2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини першої вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.
У силу вимог частини 1 статті 8 Закону №2235-III (у редакції, чинній станом на час отримання позивачем тимчасового посвідчення громадянина України) особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
Окрім цього, у статті 8 Закону №2235-III (у редакції, чинній станом на час отримання позивачем тимчасового посвідчення громадянина України) передбачено, що дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР (або хоча б один з її батьків, дід чи баба народилися чи постійно проживали на територіях, зазначених у частині першій цієї статті) і є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника.
Дитина, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року і не набула за народженням громадянство України та є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за клопотанням одного з її законних представників.
Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України, а також від осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, та осіб без громадянства.
Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.
Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.
За правилами абзаців 12, 13 статті 1 Закону №2235-III:
зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України;
незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.
Згідно з абзацом 16 статті 1 Закону №2235-III декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав;
Відповідно до частини восьмої статті 8 Закону № 2235-III особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.
Між тим, Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (у редакції Указу Президента України від 27.06.2006 №588/2006) затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Згідно з пунктом 24 Розділу II Порядку №215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає:
а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;
б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм);
в) один із таких документів:
- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;
-зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;
- декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;
- декларацію про відмову особи, яка є громадянином російської федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами російської федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності;
- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;
г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
Пунктом 119 Порядку №215 визначено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.
Разом з цим, пунктом 117 Порядку №215 у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України.
Аналіз вказаного, у взаємозв`язку із положеннями частини 5 статті 8 Закону №2235-III, також дає суду підстави дійти до висновку, що обов`язковою умовою набуття громадянства України іноземцем є подання ним зобов`язання припинити іноземне громадянство та виконання його протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України шляхом подання відповідного документу, а в разі не можливості його отримання подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Тобто, іноземець, подаючи зобов`язання про припинення іноземного громадянства має вчинити активні дії з метою отримання та надання документу уповноваженого органу відповідної держави про вихід із громадянства іноземної держави до уповноваженого органу України або, у разі не можливості отримання такого документу, з незалежних від нього причин подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.
При цьому, дворічний строк для вчинення таких дій розпочинається не з моменту подання іноземцем заяви про набуття громадянства України та прийняття рішення про оформлення набуття громадянства України, а з моменту реєстрації іноземця громадянином України.
Як свідчать матеріали справи, 25.10.2021 відповідачем прийнято рішення про оформлення позивачу набуття громадянства України.
Судом також встановлено, що позивачем подано зобов`язання припинити іноземне громадянство від 06.08.2020.
Позивач у вказаному зобов`язанні погодився з тим, що у разі неотримання ним з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства російської федерації, останній зобов`язаний подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави і повернути національний паспорт громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави.
Разом з цим, у позивача розпочався перебіг дворічного строку для припинення громадянства російської федерації.
Загальновідомим є факт, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджено Законом №2102-IX від 24.02.2022, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває і на даний час.
Відповідно до заяви Міністерства закордонних справ України щодо розриву дипломатичних відносин з російською федерацією, опублікованої 24.02.2022 о 11:52 (https://mfa.gov.ua/news/zayava-mzs-ukrayini-shchodo-rozrivu-diplomatichnih-vidnosin-z-rosijskoyu-federaciyeyu) Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з Росією без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.
Отже, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України розірвано дипломатичні відносини між двома державами та припинено роботу консульських установ, що є загальновідомими обставинами.
Визнання офіційно цього факту не потребує додаткового доведення з боку позивача про наявність незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства), адже як в законодавстві України, так і в законодавстві рф відсутнє правове регулювання процедури припинення громадянства (підданства) за ініціативою особи в разі ведення воєнних дій між відповідними державами.
При цьому, в такому випадку законодавство України передбачає можливість подання декларації про відмову від іноземного громадянства, що і було зроблено позивачем.
Позивач мав законні очікування на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства російської федерації через введення воєнного стану України та припинення діяльності всіх консульських установ цієї держави на території України, наразі є неможливим.
Відповідно до статті 1 Закону №2235-III (у редакції, чинній станом на час подання позивачем зобов`язання про припинення іноземного громадянства) зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.
Суд нагадує, що частиною 5 статті 8 Закону №2235-III встановлено, що іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
У статті 1 Закону №2235-III визначено, що декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що обов`язковою передумовою для визнання причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства незалежною від особи, є факт звернення/прийняття клопотання такої особи уповноваженим органом держави її громадянства, у даному випадку російською федерацією.
Так, на підставі наданих документів, судом встановлено, що позивач звертався із заявою до Міністерства закордонних справ російської федерації про припинення громадянства, за результатами розгляду якої повідомлено наступне. З 24 лютого 2022 року діяльність консульських установ російської федерації на території України припинена, тому прийом громадян із консульських питань не здійснюється. Зазначається, що вихід з громадянства рф для осіб, які проживають за межами рф, можливий лише через дипломатичні або консульські установи рф в країні проживання. У зв`язку з цим заяву про вихід з громадянства російської федерації ОСОБА_1 може подати лише після відновлення діяльності консульських установ рф в Україні або в третій країні, але лише за наявності документа, що підтверджує дозвіл на проживання в цій третій державі (наприклад, виду на проживання). Таким чином, підтверджується, що наразі ОСОБА_1 з об`єктивних причин не має можливості звернутися до уповноважених органів рф із заявою про припинення громадянства.
Отже, наведені обставини беззаперечно свідчать про те, що позивач вчиняв дії з метою припинення громадянства російської федерації, проте незалежних від нього обставин не зміг отримати документ про припинення такого громадянства.
Суд зазначає, що 20 серпня 2024 року Верховна Рада України прийняла Закон №?3897-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України".
25.08.2024 набрали чинності окремі положення зазначеного закону (абзаців п`ятого і шостого підпункту 1, абзаців третього, четвертого і восьмого підпункту 2, абзаців четвертого - шостого, дев`ятнадцятого, двадцятого, двадцять третього і двадцять четвертого підпункту 3, абзаців другого, четвертого - шостого, дев`ятого підпункту 4 пункту 1 розділу I цього Закону та пунктів 2-7 розділу "Прикінцеві та перехідні положення". Також суд зазначає, що 24.11.2024 набрали чинності всі інші положення закону.
Абзац 1 пункту 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" визначає, що:
Громадяни російської федерації та республіки білорусь (за винятком осіб, зазначених у пункті 3 цього розділу), які після 24 лютого 2020 року набули громадянство України та подали зобов`язання про припинення іноземного громадянства, повинні надати документ про його припинення протягом 12 місяців після скасування або припинення воєнного стану, введеного Указом Президента України №?64/2022 від 24 лютого 2022 року. Зазначене положення набрало чинності 25.08.2024.
Таким чином, Законом №?3897-ІХ встановлено спеціальний порядок: для згаданої категорії осіб строк подання документа про припинення іноземного громадянства становить 12 місяців із дня скасування або припинення воєнного стану.
До набрання чинності цим законом діяв загальний строк - 2 роки з моменту набуття громадянства, що передбачено частинами 4- 5 статей 8- 10 Закону України "Про громадянство України".
Отже, з 25 серпня 2024 року строк виконання зобов`язання змінився. Відповідно, на момент прийняття оскаржуваного рішення Позивач не був зобов`язаний надати документ про припинення іноземного громадянства у межах дворічного строку - він має це зробити протягом 12 місяців після завершення воєнного стану.
Незважаючи на це, орган Державної міграційної служби скасував рішення про оформлення громадянства України, пославшись на нібито невиконання зобов`язання протягом двох років, що суперечить новим законодавчим вимогам.
Таким чином, з 25.08.2024 орган Державної міграційної служби не має права скасовувати громадянство у зв`язку з невиконанням дворічного зобов`язання щодо припинення іноземного громадянства стосовно визначеної категорії осіб.
Дії Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області свідчать про грубе порушення норм чинного законодавства України та нехтування приписами Конституції.
Також суд зазначає, що відповідно до абзацу 1 пункту 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №?3897-ІХ, Кабінет Міністрів України 7 січня 2025 року ухвалив постанову №?3 "Деякі питання продовження строку дії тимчасового посвідчення громадянина України в умовах воєнного стану".
Зазначеною постановою врегульовано порядок продовження строку дії тимчасових посвідчень громадянина України, виданих громадянам рф та республіки білорусь, які набули громадянство України з 24 лютого 2020 року.
Так, строк дії таких посвідчень, оформлених територіальними органами Державної міграційної служби або дипломатичними установами України за кордоном, продовжується на період, визначений абзацом 1 пункту 5 розділу ІІ Закону №?3897-ІХ, а саме - на 12 місяців з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Особи, яким тимчасові посвідчення громадянина України видано органами Державної міграційної служби, звертаються із заявою про продовження до відповідного територіального органу. Особи, яким посвідчення оформлене за кордоном, подають заяву до посольства чи консульства України за місцем видачі тимчасових посвідчень громадянина України або проживання.
Отже, громадянам рф, які набули громадянство України в зазначений період, строк дії тимчасових посвідчень громадянина України офіційно продовжено до 12 місяців після завершення воєнного стану, що підтверджує дію спеціального порядку, передбаченого новим законом.
Висновки суду щодо розгляду справи.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд вважає за необхідне вказати, що якщо зобов`язання припинити громадянство вже спливло, документ про його припинення потрібно подати протягом 12 місяців з дня скасування або припинення воєнного стану. Якщо строк зобов`язання ще не сплив, подання документа здійснюється у межах строку, на який воно було взяте. Для тих, кому було скасовано набуття громадянства через невиконання зобов`язання в межах 2 років, передбачено спрощений механізм поновлення громадянства без дозволу на імміграцію.
Законодавець урахував форс-мажорні обставини повномасштабного вторгнення та пом`якшив вимоги до строків припинення попереднього громадянства. Це свідчить про лояльність держави до тих, хто інтегрується в українське суспільство, зокрема - іноземців, які стали громадянами України під час війни.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо судового збору.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд враховує, що ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0, 8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп., що підтверджується квитанцією № 1864-7098-1768-9669 від 23.01.2025 року, копія якої долучена до матеріалів справи.
З огляду на зазначене, а також те, що позовна заява була подана до суду у електронному вигляді з використанням системи "Електронний суд", з урахування ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", враховуючи задоволення позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.
На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 72-77, 137, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (адреса: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, буд. 4А, код ЄДРПОУ 42552598) про визнання протиправним та скасування індивідуального акта - задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 23.12.2024 про скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 25.10.2021 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" ОСОБА_1 ;
3. Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (адреса: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, буд. 4А, код ЄДРПОУ 42552598).
4. Копію рішення вручити (надіслати) учасникам справи в порядку, передбаченому статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.