Справа № 686/23607/25
2/683/146/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Старокостянтинів 

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області 

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В. 

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №686/23607/25, 2/683/146/2026 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування заявленого позову вказує, що 29 серпня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №597329519 (далі – кредитний договір) на суму 25000 грн.
Вказаний кредитний договір був підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора «WVZD-5987», який був надісланий на його номер мобільного телефону, що підтверджується умовами договору, реквізитами та підписами сторін.
За умовами вказаного кредитного договору позичальник ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 25000 грн., які 29 серпня 2023 року були перераховані на його банківську картку № НОМЕР_1 , на умовах строковості і платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами у строки та на умовах, передбачених договором.
Однак, у подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту, в зв`язку із чим його заборгованість за кредитним договором на дату подачі позовної заяви становить 96710,48 грн., з яких: 20592 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 76118,48 грн. – заборгованість по відсотках. 
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався на підставі додаткових угод. За умовами договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №597329519 від 29 серпня 2023 року, укладеним із ОСОБА_1 
10 жовтня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №597329519 від 29 серпня 2023 року. 
04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого на користь ТОВ «Юніт Капітал» було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №597329519 від 29 серпня 2023 року на загальну суму 96710,48 грн. 
Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 по вищевказаному кредитному договору.
Після набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювали будь-яких нарахувань за кредитним договором №597329519 від 29 серпня 2023 року, заборгованість по якому на дату подачі позову залишилась незмінною – 96710,48 грн. 
Оскільки ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав.
28 січня 2026 року, тобто до початку першого судового засідання у даній справі, ТОВ «Юніт Капітал» подало заяву про зменшення позовних вимог. 
Вказує, що відповідачем надано суду докази, які свідчать про те, що він 12 грудня 2023 року вступив до лав ЗСУ, тому на підставі п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з 12 грудня 2023 року на нього поширюються пільги у виді звільнення від сплати відсотків за користування кредитом. Разом з тим, нарахування відсотків за період з 29 серпня 2023 року по 12 грудня 2023 року є правомірним. Тому, з урахуванням сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості, зокрема, 30 серпня 2023 року – 4538 грн., з яких 4408 грн. зараховано на погашення тіла кредиту, а 130 грн. – погашення відсотків, 01 жовтня 2023 року – 05 грн., які зараховані на погашення відсотків, та 09 жовтня 2023 року, які зараховані на погашення відсотків, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 68956,68 грн., з яких: 20592 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 48364,68 грн. – заборгованість по відсотках. Крім того, просить вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., а також 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2025 року на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України дану справу за підсудністю передано для розгляду до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання позивач - ТОВ «Юніт Капітал», яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, свого представника не направило, у позовній заяві наявне клопотання позивача про розгляд справи у відсутності представника. 
Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Вонсович М.М. подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та у відсутності відповідача. Крім того, подав до суду письмові пояснення, у яких просить врахувати, що відповідач з 12 грудня 2023 року призваний на військову службу по мобілізації, а тому позивач безпідставно здійснив нарахування відсотків за користування кредитом за період з 12 грудня 2023 року по 06 жовтня 2024 року. Вважає, що відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсотки мають бути нараховані лише у період з 29 серпня 2023 року по 11 грудня 2023 року включно, розмір яких згідно наданого розрахунку становить 48504,68 грн. Крім того, вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. є завищеним і необґрунтованим, не відповідає складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт, тому просить зменшити розмір цих витрат до 3000 грн. 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29 серпня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №597329519 (далі – кредитний договір). 
Кредитний договір підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , який відтворений
шляхом використання ним одноразового ідентифікатора «WVZD», і був надісланий на номер мобільного телефону позичальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та введений ним того ж дня о 23:27:48, про що свідчить п.15 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін.
Відповідно до п.2.3, 5.1, 7.1, 7.2, 7.3, 8.3, 8.4 кредитного договору кредит надано в сумі 25000 грн. у безготівковій формі в національній валюті шляхом перерахування грошових коштів кредитором зі свого поточного рахунку на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яка ним вказана у кредитному договорі та у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 29 серпня 2023 року. Сторони погодили, що кінцевою датою повернення (виплати) кредиту є 28 вересня 2028 року. Проценти за користування кредитом сплачуються позичальником наступним чином: за період від дати видачі кредиту до 28 вересня 2023 року включно проценти нараховуються за процентною ставкою 0,52% від суми кредиту за кожний день користування ним (дисконтна процентна ставка); після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 2,98% в день від суми залишку кредиту за кожний день користування ним. 
Проценти за договором сплачуються у наступному порядку: протягом дисконтного періоду – не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування; після закінчення дисконтного періоду кредитування – щоденно (п.7.4 договору).
Відповідно до п.9.1.1.7 договору у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі. 
За умовами вищезазначеного договору кредиту ОСОБА_1 зобов`язався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитними коштами. 
Фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором та надала відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, допустив прострочення платежів за процентами. 
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався на підставі додаткових угод: №19 від 28 листопада 2019 року - на строк до 31 грудня 2020 року, №26 від 31 грудня 2020 року – на строк до 31 грудня 2021 року, №27 від 31 грудня 2021 року – на строк до 31 грудня 2022 року, №31 від 31 грудня 2022 року – на строк до 31 грудня 2023 року, №32 від 31 грудня 2023 року – на строк до 31 грудня 2024 року. За умовами договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників №266 від 31 жовтня 2023 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги (порядковий номер у Реєстрі - 420) до ОСОБА_1 за кредитним договором №597329519 від 29 серпня 2023 року в сумі 43937,44 грн., з яких: 20592 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23345,44 грн. - заборгованість за відсотками.
10 жовтня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 від 10 жовтня 2024 року до договору факторингу №10/1024-01 від 10 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги (порядковий номер у Реєстрі - 2951) до ОСОБА_1 за кредитним договором №597329519 від 29 серпня 2023 року в сумі 96710,48 грн., з яких: 20592 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 76118,48 грн. - заборгованість за відсотками.
04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір

факторингу №04/06/25-Ю, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняло належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 04 червня 2025 року до договору факторингу №04/06/25-Ю ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги (порядковий номер у Реєстрі 11897) до ОСОБА_1 за кредитним договором №597329519 від 29 серпня 2023 року в сумі 96710,48 грн., з яких: 20592 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 76118,48 грн. - заборгованість за відсотками.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або

іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Надані позивачем договори факторингу, додаткові угоди до них, а також витяги з Реєстрів боржників, які є додатками до цих договорів, акти-прийому передачі Реєстру боржників, платіжні інструкції свідчать про те, що ТОВ «Юніт Капітал» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту ОСОБА_1 за кредитним договором №597329519 від 29 серпня 2023 року. 
Отже, ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вищезазначеним договором кредиту перед новим кредитором ТОВ «Юніт Капітал» у тому ж обсязі, що і перед первісними кредиторами. 
Враховуючи факт підписання відповідачем ОСОБА_1 електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «WVZD», суд вважає, що укладення кредитного договору №597329519 від 29 серпня 2023 року відбулось, що узгоджується зі ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», та останньому перераховано суму кредиту в розмірі 25000 грн. на банківську картку № НОМЕР_2 .
Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 25000 грн. підтверджується платіжним документом від 29 серпня 2023 року, згідно якого 29 серпня 2023 року на ім`я ОСОБА_1 на банківську картку № НОМЕР_1 було проведено безготівкове зарахування грошових коштів в сумі 25000 грн. від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через систему Moneyveo SFD Visa Transfer, призначення платежу – переказ коштів згідно договору №597329519 від 29 серпня 2023 року.
При цьому, факт належності ОСОБА_1 банківської картки № НОМЕР_2 та перерахування на цю картку 29 серпня 2023 року кредиту в сумі 25000 грн. підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року про витребування доказів, за №20.1.0.0.0/7-251110/62197-БТ від 12.11.2025, а також випискою про рух коштів на вказаній банківській картці за період з 29.08.2023 по 03.09.2023. 
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що ОСОБА_1 отримані кошти не повернув та допустив прострочення платежів за відсотками, а тому відповідно до вимог п.9.1.1.7 договору позивач має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав. 
За весь період користування кредитними коштами ОСОБА_1 сплатив 30.08.2023 4538 грн., з яких: 4408 грн. зараховано на погашення тіла кредиту, 130 грн. – на погашення процентів; 01.10.2023 – 05 грн., які зараховано на погашення відсотків та 02.10.2023 – 05 грн., які зараховано на погашення відсотків. 
Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та кредитному договорі, підлягають задоволенню і з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 20592 грн. (25000 грн. – 4408 грн. = 20592 грн.) грн. за договором кредиту №597329519 від 29 серпня 2023 року. 
Щодо розміру відсотків, які підлягають до стягнення, то суд виходить з наступного. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 12 грудня 2023 року призваний по мобілізації до ЗСУ до в/ч НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 №1/161 від 18 листопада 2024 року. 
Крім того, згідно довідки Форми 5 №9915 від 11 листопада 2024 року ОСОБА_1 з 12 січня 2024 року перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_4 , а згідно довідки №10224 від 22 листопада 2024 року ОСОБА_1 з 12.01.2024 по 29.03.2024, з 01.09.2024 по теперішній час брав та бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, перебуваючи у Луганській та Донецькій областях. 
Також, ОСОБА_1 з 20 березня 2024 року є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 від 20.03.2024. 
Частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року (далі – Закон №2011-ХІІ), в редакції, чинній на час укладення договору кредиту, передбачала, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде

віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Оскільки ОСОБА_1 з 12 грудня 2023 року призваний на військову службу під час мобілізації, тобто з 12 грудня 2023 року по 22 листопада 2024 року (дата останньої довідки) проходив військову службу, а з 20 березня 2024 року також має статус учасника бойових дій, тому відповідно до частини 15 статті 14 Закону №2011-ХІІ позивач не має права нараховувати йому проценти за користування кредитом з 12 грудня 2023 року. 
Разом з тим, за період з 29 серпня 2023 року по 11 грудня 2023 року нарахування відсотків є правомірним. 
Суд погоджується із розрахунком відсотків за період з 29 серпня 2023 року по 11 грудня 2023 року, наведених ТОВ «Юніт Капітал» у заяві про зменшення розміру позовних вимог, оскільки вони проведені з урахуванням умов договору щодо дисконтного періоду та розміру дисконтної процентної ставки – 0,52% та передбаченого права нараховувати відсотки в розмірі 2,98% в день після дисконтного періоду, ураховано також і сплачені відповідачем кошти на погашення кредитної заборгованості. 
Отже, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути 48364,68 грн. відсотків за кредитним договором, а тому позов в цій частині є обґрунтованим і також підлягає задоволенню.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» слід стягнути 68956,68 грн. заборгованості за договором кредиту №597329519 від 29 серпня 2023 року, з яких: 20592 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 48364,68 грн. – заборгованість за відсотками. 
При розподілі судових витрат суд виходить з наступного.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18.
Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача ТОВ «Юніт Капітал» під час розгляду справи в суді на підставі договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, додаткової угоди №25770780729 від 05 червня 2025 року до вказаного договору та довіреності від 05 червня 2025 року здійснював адвокат Тараненко А.І. 
Згідно акту прийому-передачі наданих послуг за договором №05/06/25-1 від 05 червня 2025 року сторони погодили, що адвокатом Тараненко А.І. у даній справі надано ТОВ «Юніт Капітал» такі види правової допомоги: складання позовної заяви – 2 години вартістю 5000 грн., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості – 2 години вартістю 1000 грн., підготовка адвокатського запиту – 1 година вартістю 500 грн., підготовка та подача клопотання – 1 година вартістю 500 грн. Загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 7000 грн. 
Так, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі №211/3113/16-ц).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів, що були подані адвокатом Тараненко А.І. у даній справі, а також з урахуванням клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем до відшкодування не є співмірним із фактично наданими послугами, а тому підлягає зменшенню до 3000 грн. 
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №24207 від 15 серпня 2025 року. 
Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. підлягають стягненню на його користь з відповідача.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 260-263 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №597329519 від 29 серпня 2023 року в розмірі 68956,68 грн., з яких: 20592 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 48364,68 грн. – заборгованість за відсотками. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 2422 грн. 40 коп. судового збору та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: бульвар Лесі Українки,34, офіс 333 м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Текст рішення складено 09 лютого 2026 року.

Суддя: