ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 р. 	Справа № 520/34677/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, по справі № 520/34677/24
за позовом               Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростплюс»  
до               Головного управління ДПС у Харківській області                       
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростплюс" (далі - позивач, ТОВ "Ростплюс") звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області (далі-відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0669210414 від 26.11.2024 року на загальну суму 562,20 грн, прийнятого Головним управлінням ДПС у Харківській області.
Рішенням  Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 р. по справі №520/34677/24  адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростплюс" - задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 26.11.2024р. №0669210414 в частині застосування штрафу у розмірі 561,84грн.
Позов у решті вимог - залишено без задоволення.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код - 43983495; місцезнаходження - 61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 46) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростплюс" (ідентифікаційний код - 40730515; місцезнаходження - пров. Володимира Усенка, буд.2, м. Харків, 61093) 3.028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) у якості компенсації витрат на оплату судового збору та 1.000,00 грн (одна тисяча гривень 00 копійок) у якості компенсації витрат на оплату професійної правничої допомоги.
Головне управління ДПС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що висновки суду про задоволення позову не відповідають обставинам справи, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 р. по справі №520/34677/24 винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до п.3 ч.1  ст.311 КАС України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що справа судом першої інстанції розглянута за правилами спрощеного провадження, характер спірних  правовідносин та предмет доказування у справі, яка відноситься до незначної складності, не вимагають витребування нових доказів та  проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, відповідачем в апеляційній скарзі не зазначено які нові докази він просить витребувати або дослідити, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні та розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вивчивши обставини справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи  апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги  апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 18.10.2024р. працівником контролюючого органу відносно заявника була проведена камеральна перевірка з питання своєчасності реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних) в Єдиному реєстрі податкових накладних за період лютий 2022р., червень 2022 року, вересень-жовтень 2022 року, лютий 2023 року, вересень-жовтень 2023 року, вересень 2024 року.
Результати проведеної перевірки оформлені актом від 18.10.2024р. №48479/20-40-04-14-03/40730515 (далі за текстом - Акт №48479).
У тексті Акту №48479 викладені власні судження контролюючого органу про вчинення особою податкових правопорушень, а саме субєктом владних повноважень було констатовано порушення п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.
26.11.2024р. із посиланням на Акт №48479 контролюючим органом було видано податкове повідомлення - рішення №0669210414 про застосування штрафу у розмірі 562,20 грн.
За викладеними у позовній заяві твердженнями, фактично заявник не заперечує порушення термінів реєстрації лише розрахунку коригування №2396 від 14.02.2022, вказаних у Акті №48479 в Єдиному реєстрі податкових накладних, проте заперечує стосовно кількості днів затримки реєстрації - а саме 6 днів, а не як зазначив відповідач - 231 день.
Не погоджуючись з вказаним вище податковим повідомленням - рішенням позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунки коригування зареєстровані в ЄРПН з дотриманням строків реєстрації РК, визначених ПК України, а отже у контролюючого органу були відсутні підстави для застосування оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 26.11.2024р. №0669210414  штрафних санкцій у розмірі 561,84грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
Відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:
постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;
отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.
Пункт 201.10 статті 201 ПК України визначає, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Реєстрація податкових накладних    та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до    податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постановах від 28 квітня 2020 року у справі № 810/198/16, від 3 березня 2023 року у справі № 300/1765/19 вже формував висновки щодо сфери дії статті 192 ПК України у схожих за змістом правовідносинах і указав, що отримувач має можливість зареєструвати розрахунок коригування за умови виконання постачальником свого обов`язку зі своєчасного надіслання складеного ним РК на зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг отримувачу.
У постанові від 23 січня 2025 року у справі № 280/4889/24 Верховний Суд сформував правовий висновок щодо застосування пункту 201.10 статті 201 ПК України, відповідно до якого строки реєстрації розрахунків коригування, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику обраховуються від дня отримання такого РК до податкової накладної отримувачем (покупцем), а не від дати складання такого розрахунку.
З аналізу вказаних норм вбачається, що для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, відлік строку на їх реєстрацію в ЄРПН розпочинається відповідно до змісту пункту 201.10 статті 201 саме з дня отримання розрахунків коригування.
Формулювання «з дня отримання», що міститься у наведених вище нормах, вказує на те, що відлік строку починається з моменту, коли розрахунок коригування надійшов до покупця, а не з дати його складання чи іншої події. Ці норми не містять нечітких чи умовних конструкцій, які могли б ускладнити їх розуміння чи їх застосування.
Такий підхід до правозастосування обумовлений тим, що відповідно до вищенаведених положень законодавства РК складається безпосередньо продавцем/постачальником, після чого направляється покупцю/отримувачу послуг, який здійснює його реєстрацію. Покупець не впливає на дату складання РК продавцем та на факт її надсилання, тому виправданим є підхід законодавця щодо обчислення строку реєстрації РК саме з дати їх отримання.
Оскільки розрахунок коригування є документом, що ініціюється та формується виключно постачальником, покупець не може нести відповідальність за затримки, які виникають до моменту отримання цього документа. Не покладає на нього такої відповідальності і чинне законодавство.
Таким чином, строк для реєстрації РК в ЄРПН має обчислюватися за приписами положень пункту 201.10 статті 201 ПК України  саме з моменту фактичного надходження РК до покупця. В іншому випадку застосування санкцій до покупця за дії, на які він об`єктивно не міг вплинути, порушує його права та створює необґрунтоване адміністративне навантаження, що суперечить меті податкового законодавства - забезпеченню справедливого та збалансованого підходу до всіх учасників правовідносин.
Вказаний висновок узгоджуються з висновком Верховного Суду, зробленими в постанові від 12 березня 2025 року в справі № 380/3834/24.
З розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення від 26.11.2024р. №0669210414, зокрема, встановлено, що: 
Розрахунок коригування №2722//2 виписано 11.02.2022, дата реєстрації РК 03.03.2023, кількість днів затримки 231, застосовано штраф 40% за несвоєчасну реєстрацію — 1,26 грн.
Розрахунок коригування №2396 виписано 14.02.2022, дата реєстрації РК 03.03.2023, кількість днів затримки 231,застосовано штраф 40% за несвоєчасну реєстрацію — 7,12 грн.
Розрахунок коригування №5408 виписано 02.06.2022, дата реєстрації РК 04.07.2022, кількість днів затримки 4, застосовано штраф  10% за несвоєчасну реєстрацію — 80,60 грн.
Розрахунок коригування №5412 виписано 02.06.2022, дата реєстрації РК 04.07.2022, кількість днів затримки 4, застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 20,33 грн.
Розрахунок коригування №5406 виписано 02.06.2022, дата реєстрації РК 04.07.2022, кількість днів затримки 4, застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 9,02 грн.
Розрахунок коригування №876900 виписано 29.06.2022, дата реєстрації РК 19.07.2022, кількість днів затримки 4,  застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 8,15 грн.
Розрахунок коригування №650 виписано 01.09.2022, дата реєстрації РК 12.10.2022, кількість днів затримки 12, застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 73,03 грн.
Розрахунок коригування №655 виписано 01.09.2022, дата реєстрації РК 12.10.2022, кількість днів затримки 12, застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 42,51 грн.
Розрахунок коригування №642 виписано 01.09.2022, дата реєстрації РК 12.10.2022, кількість днів затримки 12, застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 49,13 грн.
Розрахунок коригування №654 виписано 01.09.2022, дата реєстрації РК 12.10.2022, кількість днів затримки 12, застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 12,91 грн.
Розрахунок коригування №643 виписано 01.09.2022, дата реєстрації РК 12.10.2022, кількість днів затримки 12, застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 3,23 грн.
Розрахунок коригування №657 виписано 01.09.2022, дата реєстрації РК 12.10.2022, кількість днів затримки 12, застосовано штраф 10%за несвоєчасну реєстрацію — 1,61 грн.
Розрахунок коригування №653 виписано 01.09.2022, дата реєстрації РК 12.10.2022, кількість днів затримки 12, застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 9,87 грн.
Розрахунок коригування №658 виписано 01.09.2022, дата реєстрації РК 12.10.2022, кількість днів затримки 12, застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 1,76 грн.
Розрахунок коригування №644 виписано 01.09.2022, дата реєстрації РК 12.10.2022, кількість днів затримки 12, застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 7,47 грн.
Розрахунок коригування №651 виписано 01.09.2022, дата реєстрації РК 12.10.2022, кількість днів затримки 12, застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 12,91 грн.
Розрахунок коригування №652 виписано 01.09.2022, дата реєстрації РК 12.10.2022, кількість днів затримки 12,  застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 30,92 грн.
Розрахунок коригування №659 виписано 01.09.2022, дата реєстрації РК 12.10.2022, кількість днів затримки 12, застосовано штраф 10% за несвоєчасну реєстрацію — 3,73 грн.
Розрахунок коригування №676 виписано 01.10.2022, дата реєстрації РК 01.11.2022, кількість днів затримки 1, застосовано штраф 10%за несвоєчасну реєстрацію — 10,29 грн.
Розрахунок коригування №92129 виписано 08.02.2023, дата реєстрації РК 07.03.2023, кількість днів затримки 2, застосовано штраф 2%  за несвоєчасну реєстрацію — 10,14 грн.
Розрахунок коригування №577626 виписано 01.09.2023, дата реєстрації РК 11.10.2023, кількість днів затримки 6, застосовано штраф 2% за несвоєчасну реєстрацію — 1,70 грн.
Розрахунок коригування №113 виписано 19.10.2023, дата реєстрації РК 07.12.2023, кількість днів затримки 19, застосовано штраф 2% за несвоєчасну реєстрацію — 133,88 грн.
Розрахунок коригування №315 виписано 16.09.2024, дата реєстрації РК 04.10.2024, кількість днів затримки 1, застосовано штраф 2% за несвоєчасну реєстрацію — 3,26 грн.
Розрахунок коригування №317 виписано 16.09.2024, дата реєстрації РК 04.10.2024, кількість днів затримки 1, застосовано штраф 2% за несвоєчасну реєстрацію — 1,30 грн.
Розрахунок коригування №309 виписано 16.09.2024, дата реєстрації РК 04.10.2024, кількість днів затримки 1, застосовано штраф 2% за несвоєчасну реєстрацію — 5,38 грн.
Розрахунок коригування №312 виписано 16.09.2024, дата реєстрації РК 04.10.2024, кількість днів затримки 1,  застосовано штраф 2%за несвоєчасну реєстрацію — 0,65 грн.
Розрахунок коригування №310 виписано 16.09.2024, дата реєстрації РК 04.10.2024, кількість днів затримки 1, застосовано штраф 2% за несвоєчасну реєстрацію — 1,01 грн.
Розрахунок коригування №319 виписано 16.09.2024, дата реєстрації РК 04.10.2024, кількість днів затримки 1, застосовано штраф 2% за несвоєчасну реєстрацію — 3,55 грн.
Розрахунок коригування №308 виписано 16.09.2024, дата реєстрації РК 04.10.2024, кількість днів затримки 1, застосовано штраф за несвоєчасну реєстрацію — 2,81 грн.
Розрахунок коригування №318 виписано 16.09.2024, дата реєстрації РК 04.10.2024, кількість днів затримки 1, застосовано штраф 2% за несвоєчасну реєстрацію — 1,58 грн.
Розрахунок коригування №311 виписано 16.09.2024, дата реєстрації РК 04.10.2024, кількість днів затримки 1, застосовано штраф 2%за несвоєчасну реєстрацію — 1,73 грн.
Розрахунок коригування №316 виписано 16.09.2024, дата реєстрації РК 04.10.2024, кількість днів затримки 1, застосовано штраф 2% за несвоєчасну реєстрацію — 2,79 грн.
Розрахунок коригування №307 виписано 16.09.2024, дата реєстрації РК 04.10.2024, кількість днів затримки 1, застосовано штраф 2%за несвоєчасну реєстрацію — 3,51 грн.
Розрахунок коригування №314 виписано 16.09.2024, дата реєстрації РК 04.10.2024, кількість днів затримки 1, застосовано штраф 2%за несвоєчасну реєстрацію — 1,65 грн.
Розрахунок коригування №313 виписано 16.09.2024, дата реєстрації РК 04.10.2024, кількість днів затримки 1, застосовано штраф 2%за несвоєчасну реєстрацію — 1,41 грн.
При цьому, колегія суддів зауважує, що ані акт перевірки, ані розрахунок до спірного податкового повідомлення-рішення не містять інформації про дату отримання вказаних розрахунків коригування до податкової накладної покупцем.
З вказаного вбачається, що контролюючий орган під час проведення перевірки взагалі не досліджував питання моменту фактичного отримання позивачем розрахунку коригування, що становить суттєвий недолік у процедурі проведення перевірки та застосування штрафних санкцій на підставі індивідуального акта, з приводу правомірності якого виник спір.
З урахуванням вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем було розраховано граничний строк не з дати отримання позивачем розрахунку коригування, а з дати складання вказаного розрахунку коригування.
Між тим, Верховним Судом у постанові від 23 квітня 2025 року по справі №380/16853/24 зазначив, що відповідальність покупця за своєчасну реєстрацію РК має базуватися виключно на об`єктивно встановленій даті отримання документа, а не на діях чи бездіяльності інших суб`єктів, зокрема постачальника чи ДПС.
Та обставина, що ПК України не передбачає механізму фіксації дати отримання покупцем РК, не змінює змісту наведених норм та не дає правових підстав, щоб тлумачити їх таким чином аби початок відліку строку на реєстрацію РК, в якому передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, розпочинався саме з дня складення такого РК.
Верховний Суд послідовно у своїх рішеннях підкреслював важливість дотримання суб`єктами владних повноважень принципу належного урядування, який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок, а державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
З урахуванням цього, відповідач для цілей цих правовідносин не може покликатися на відсутність механізму перевірки дати отримання відповідних РК, а повинен був запровадити процедури, які б давали можливість достеменно встановити дату отримання відповідного РК. Визнання відповідачем відсутності законодавчо закріпленого механізму фіксації дати отримання РК лише підкреслює прогалину в нормативному регулюванні, яка не може бути використана на шкоду платникам податків, адже інакше це призводило б до порушення базових засад правової визначеності та рівності сторін у податкових правовідносинах.
Таким чином, тлумачення відповідача, яке пов`язує початок відліку строку реєстрації з датою складання РК, а не з його отриманням, не лише не має нормативного підґрунтя, але й створює необґрунтовані перешкоди для платників податків у реалізації прав та обов`язків, що суперечить засадами податкового законодавства, які передбачені пункту 4.1 статті 4 ПК України.
Колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що відсутність прямої норми в ПК України, що визначає порядок контролю за тим, коли отриманий відповідний РК, не є перешкодою для визначення моменту отримання РК.
Враховуючи вказане, контролюючий орган, здійснюючи перевірку та визначаючи розмір штрафних санкцій за порушення строків реєстрації РК, брав за основу дату їх складення, а не дату фактичного отримання платником податків, як це імперативно передбачено відповідними положеннями ПК України, що регулюють порядок реєстрації РК у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг. Таке ігнорування нормативних приписів суперечить принципу nulla poena sine lege (немає злочину, немає покарання без закону), як складової принципу верховенства права, адже застосування санкцій має ґрунтуватися виключно на чітко визначеній правовій передумові.
Вказаний висновок узгоджуються з висновком Верховного Суду, зробленими в постанові від 23 квітня 2025 року по справі №380/16853/24.
Між тим, колегія суддів зазначає, що позивачем було надано до суду скріншоти із системи «M.E.Doc» в яких наявні дані щодо часу та дати отримання розрахунків коригування від продавця.
При цьому, доводи  апелянта, що інформація зі  скріншотів з програмного забезпечення «M.E.Doc» не є належним доказом, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відомості з програмного забезпечення для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично значущими первинними документами між контрагентами в електронному вигляді «M.E.Doc» є належними та допустимим доказами, з яких можливо ідентифікувати номер, зміст операцій, точну дату та час відправлення спірних податкових накладних.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 28.04.2020 у справі №810/198/16, від 20.10.2020 у справі №620/817/19, від 24.11.2021 у справі №200/12604/19-а.
З огляду на відсутність у відповідача відомостей про дату отримання покупцем розрахунків коригування, а також, наданих позивачем даних про час отримання розрахунків коригування від продавця, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстави для застосування оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням штрафних санкцій щодо несвоєчасної реєстрації розрахунків коригування у розмірі 561,84грн.
Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 26.11.2024р. №0669210414 в частині застосування штрафу у розмірі 561,84грн. є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Щодо доводів апеляційної скарги, що сума заявлених витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з її складністю, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі    ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частинами 1-5    ст. 134 КАС України    обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано    ст. 139 КАС України, частинами першою якої встановлено, що    при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7    ст. 139 КАС України    розмір витрат, які сторона    сплатила або має сплатити    у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №640/3098/20, від 08 лютого 2022 року у справі №160/6762/21, від 02 лютого 2023 року у справі №120/4765/21-а.
На підтвердження факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу ним надано Договір №11/12 від 11.12.2024р. про надання правової допомоги, звіт адвоката від 08.01.2025р. згідно договору про надання правової допомоги №11/12 від 11.12.2024, акт про надання послуг №08/01 від 08.01.2025.
Згідно п. 3.1. Договору №11/12 від 11.12.2024р.винагорода Адвоката за підготовку позовної заяви (аналіз наданих документів, розроблення правової позиції у справі, складання позовної заяви, підготовку позовних матеріалів, які додаються до позовної заяви) складає - 5. 000,00грн.
Згідно п.3.3. Договору винагорода Адвоката за підготовку відповіді на відзив становить 2 000,00 грн.
Відповідно до акту про надання послуг №08/11 від 08.01.2025р.  встановлено, що адвокатом була надана правова допомога: з підготовки позовної заяви (аналіз наданих документів, якими підтверджується безпідставне прийняття Головним управлінням ДПС у Харківській області податкового повідомлення-рішення Nє 0669210414 від 26.11.2024 року на загальну суму 562 грн. 20 коп., розроблення правової позиції у справі; складання позовної заяви, підготовка позовних матеріалів, які додаються до позовної заяви); підготовки відповіді на відзив по справі №520/34677/24, на загальну суму послуг 7 000,00 (сім тисяч) гривень.
Таким чином, з наведеного слідує, що звертаючись до суду першої інстанції з заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача надав до суду всі необхідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що має бути сплачена позивачем. 
Разом з цим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 23.04.2019 у справі № 826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. 
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем на підтвердження понесених ним витрат не було надано доказів оплати, оскільки п.1  ч. 3   ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Тобто відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічний підхід щодо застосування положення частини сьомої статті 139 КАС України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постановах від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 та від 05 березня 2021 року у справі №200/10801/19-а.
Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2025 року у справі №240/32993/23.
Доводи апеляційної скарги не містять жодних обґрунтувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо співмірності погоджених до відшкодування судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт, так само як і не містять розрахунку суми витрат, які, за позицією відповідача, є належними до відшкодування, а зводяться фактично до цитування норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
З урахуванням наведеного, з огляду на підтвердження позивачем фактичного розміру витрат, що підлягають сплаті, на правничу допомогу, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, розміру понесених витрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 1000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягненню на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн., доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростплюс" про відшкодування витрат, понесених позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
06.05.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про вирішення питання щодо розподілу судових витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.
На підтвердження факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу ним надано Договір №05/05 від 05.05.2025 р. про надання правової допомоги, звіт адвоката від 06.05.2025 р. згідно договору про надання правової допомоги №05/05 від 05.05.2025 р., акт про надання послуг №06/05 від 06.05.2025 року.
Згідно до акту наданих послуг №06/05 від 06.05.2025 до договору про надання правової допомоги №05/05 від 05.05.2025 р. встановлено, що на виконання умов Договору про надання правової допомоги №05/05 від 05.05.2025 р., встановлено, що адвокатом була надана правова допомога: з  підготовки відзиву на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 р. по справі №520/34677/24 у розмірі 3000,00 грн.
Однак, колегія суддів зазначає, що участь одного адвоката при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій (адвокат Чубаренко О.О.), що брав участь у даній справі як представник позивача в судах першої та апеляційної інстанцій) свідчить про його обізнаність з обставинами щодо спірних правовідносин, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання ним послуг в межах їх повторного вивчення.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.11.2020 року у справі № 520/7431/19.
Правова позиція позивача не змінювалась в судах першої та апеляційної інстанцій. Законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи, якими позивач обґрунтовував свою позицію, написання відзиву  не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що заявлений у клопотанні представника позивача розмір відшкодування витрат позивача на правову допомогу в суді апеляційної інстанцій у розмірі 3000,00 грн. є суттєво завищеним та таким, що підлягає зменшенню.  
Враховуючи вказане, з огляду на встановлені обставини, з урахування критеріїв пропорційності, значенням справи для сторони, реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, колегія суддів вважає за необхідне зменшити заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції до суми 500 гривень., що є співмірною сумою відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, з огляду на складність даної справи та обсяг виконаної адвокатом роботи.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 по справі № 520/34677/24 - залишити без змін.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ростплюс" (код ЄДРПОУ 40730515) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ 43983495)  судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 500,00 грн. (п`ятсот гривень 00 копійок). 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова